Справа № 162/997/19
Провадження № 2/162/62/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 березня 2020 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді Глинянчука В.Д., розглядаючи справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання,

встановив:

Позовна заява надійшла до суду 24 грудня 2019 року.

Відповідно до статті 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) позов передано на розгляд судді Гладіч Н.І.

Провадження у справі відкрито 17 січня 2020 року. Постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні 05 лютого 2020 року головуючою у справі суддею Гладіч Н.І. заявлено самовідвід.

Відповідно до розпорядження виконувачки обов`язків керівника апарату Любешівського районного суду Волинської області від 17 лютого 2020 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, позов передано для розгляду судді Глинянчуку В.Д.

У судове засідання 06 березня 2020 року сторони не з`явилися.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Суддею Глинянчуком В.Д. 06 березня 2020 року заявлено самовідвід.

Самовідвід умотивовано тим, що ОСОБА_1 працює судовим розпорядником Любешівського районного суду Волинської області, у судді з позивачем склались товариські стосунки.

Вирішуючи заяву про самовідвід судді, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 40 ЦПК суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -- Конвенції) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

У рішенні Європейського з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява №33949/02, рішення від 09.11.2006, пункти 49, 50, 52) виокремлено критерії безсторонності суду відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. Наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

ОСОБА_1 дійсно з 19 червня 2017 року працює судовим розпорядником у Любешівському районному суду Волинської області. Зазначене викликає обґрунтовані сумніви у безсторонності судді Любешівського районного суду Волинської області Глинянчука В.Д.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 40 ЦПК, суд

постановив:

Заяву судді Глинянчука Віталія Дмитровича про самовідвід задовольнити.

Справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання передати у канцелярію Любешівського районного суду Волинської області для виконання вимог статті 41 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Д. Глинянчук