Провадження № 2/219/3500/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

04 грудня 2020 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Лапченко О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Відділ опіки та піклування Бахмутської міськради у Донецькій області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька у супроводі матері,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька у супроводі матері, згідно якого просить надати дозвіл на виїзд за кордон України неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Донецьк до рідних на новорічні свята та ювілей у період з 20 грудня 2020 року по 20 лютого 2021 року.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За змістом ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до положень ст.80 ЦК України, позивачем та відповідачем у суді може бути юридична особа організація, створена і зареєстрована відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Заява, яка подається до суду, повинна містити ідентифікаційний код юридичної особи, яка є учасником справи, в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (пункт 2 частини 3 статті 175 ЦПК України).

У позовній заяві позивач зазначив третьою особою - Відділ опіки та піклування Бахмутської міськради з питань забезпечення прав та інтересів неповнолітніх осіб, які потребують опіки у Донецькій області, однак правильна назва Управління, яке забезпечує реалізацію на території Бахмутської міської об`єднаної територіальної громади державної політики стосовно дітей, сім`ї, молоді та жінок, а також у сфері соціального захисту дітей є Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області, крім того в позовній заяві не вказаний ідентифікаційний код цієї організації, що підтверджує її реєстрацію як юридичної особи.

Від змісту позовної заяви залежать дії суду при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Також, від змісту позовної заяви залежать позиція відповідача, який, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить надати дозвіл на виїзд за кордон України неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Донецьк до рідних на новорічні свята та ювілей у період з 20 грудня 2020 року по 20 лютого 2021 року.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі Правила № 57). Пунктом 3 Правил № 57 встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Відповідно до п. 1 п.4 вказаних Правил виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням в ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 3 Конвенції Об`єднаних націй Про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, при розгляді судами такої категорії справ, суд має визначити відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, визначити надання одноразового дозволу на виїзд неповнолітнього за кордон без згоди та супроводу одного із батьків з визначенням його початку і закінчення, а не на неодноразові виїзди без визначення країни та проміжку часу, дослідити докази необхідності виїзду дитини за кордон та обґрунтування терміну виїзду.

Отже, виходячи з аналізу зазначених вище правових норм, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном, з конкретно визначеною країною та містом.

Так, згідно п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві мають бути чітко викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

М. Донецьк наразі відноситься до території, що тимчасово не підконтрольна Україні, між тим, позивач просить надати дозвіл на виїзд дитини за кордон України, а тому є незрозумілим місце поїздки. Крім того, враховуючи карантинні заходи, позивач не вказує механізм такого виїзду. Також, позивач не вказує в супроводі кого просить надати виїзд неповнолітній дитині.

За таких обставин позовні вимоги підлягають уточненню в цій частині з вказівкою мети виїзду, яка має бути підтверджена відповідними доказами, які позивач не додав до позовної заяви (які конкретно рідні та який ювілей, копій документів родичів та інше, довідки про місця їх реєстрації).

Слід зауважити, що позивачем в позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не надає дозволу на виїзд дітей за кордон.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.).

А тому, позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 840,40 грн. та надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Враховуючи викладене, зазначена заява підлягає залишенню без руху.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позову без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Керуючись ст. ст. 136, 175-177, 185 ЦПК України, ст.ст. 4, 5, 8 Закону України «Про судовий збір», суд,

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Відділ опіки та піклування Бахмутської міськради у Донецькій області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька у супроводі матері - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання ухвали. Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків позову у строк, встановлений судом, позов буде вважатися неподаним та повернутий.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати позивачу, що звернувся із заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Лапченко