Справа № 369/5910/18
Провадження № 2/369/1713/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04.03.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Заїка О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відповідача ОСОБА_4 про відшкодування завданої шкоди, посилаючись на те, що 08.11.2016 року на автодорозі Київ-Чоп сталась ДТП за участю автомобіля «Toyota Prado» д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Audi Q7», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого відбулось зіткнення з іншим автомобілем «Рено Експресс», д/н НОМЕР_3 , всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2017 року по справі № 369/10586/16-п, яка залишена без змін згідно постанови апеляційного суду Київської області від 19.02.2018 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП по факту ДТП 08.11.2016 року.

Згідно Звіту від 18.11.2016 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Toyota Prado» д/н НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП складає 221 443,71 грн..

Позивач вказував, що оскільки винним в ДТП є Відповідач, то з нього підлягає стягненню вказана сума завданої шкоди.

Крім того, Позивач вказував, що підлягають стягненню з Відповідача витрати за проведення оцінки вартості збитку в розмірі 1 500,00 грн..

Також Позивач вказував про заподіяння моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 5 000,00 грн., оскільки завдано душевних страждань у зв`язку із пошкодженням майна, та душевних страждань у зв`язку із протиправною поведінкою щодо Позивача.

Відповідач подав до суду відзив, в якому вказував на безпідставність вимог Позивача, їх незаконність та необґрунтованість, наявність полісу обов`язкового страхування, недоведеності розміру завданих збитків, недоведеність позову щодо моральної шкоди, та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судове засідання представник позивача з`явився, позов підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав і заперечував проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 станом на час ДТП був власником автомобіля «Toyota Prado» д/н НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Київській області (ТСЦ № 3247).

07.11.2016 року о 17.20 на автодорозі Київ-Чоп в межах Києво-Святошинського району Київської області водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Audi Q7», д/н НОМЕР_2 , на регульованому перехресті в с. Стоянка в залежності від швидкості руху та дорожньої обстановки не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, під час виїзду на вказане перехрестя на дозволяючий «зелений» сигнал світлофора, не надав дорогу автомобілю «Toyota Prado» д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що закінчував проїзд даного перехрестя, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів, і автомобілі «Audi Q7», д/н НОМЕР_2 , та «Toyota Prado» д/н НОМЕР_1 , отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_4 тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких не визначався. В подальшому, автомобіль «Audi Q7», д/н НОМЕР_2 , зіткнувся з автомобілем «Renault Express», д/н НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок чого автомобіль «Renault Express», д/н НОМЕР_5 , отримав механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 12.1, 16.5, 2.3 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2017 року по справі № 369/10586/16-п ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП по факту ДТП 07.11.2016 року.

Згідно Постанови Апеляційного суду Київської області від 19.02.2018 року по справі № 369/10586/16-п апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено та змінено постанову від 01.11.2017 року, виключивши з мотивувальної частини постанови висновок суду про порушення водієм ОСОБА_3 07.11.2016 року п. 16.4 ПДР України, а в решті постанову від 01.11.2017 року залишено без змін.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно Звіту № С16-389 від 18.11.2016 року вказано, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Prado» д/н НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП складає 221 443,71 грн.

Згідно Квитанції до прибуткового касового ордера № 58 від 18.11.2016 року за проведення оцінки Позивачем сплачено 1500,00 грн.

Згідно Полісу № АЕ 7785586, який діяв на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність Відповідача та автомобіль марки «Audi Q7», д/н НОМЕР_2 , застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім».

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За ст. 1166 Цивільного кодексу України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Змістом ст. 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В ст. 1194 Цивільного кодексу України визначено: Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За ст. 6 Закону Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 566 від 09.07.2010 року «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на час ДТП) встановлено, що розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200000 гривень на одного потерпілого.

Згідно ст. 28 Закону вказано: Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

За ст. 29 Закону У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскільки станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідач була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» за полісом № АЕ 7785586, то саме на страховика за законом покладено обов`язок здійснити страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн., а різниця між завданою шкодою та страховим відшкодуванням у розмірі 121 443,71 грн. (221 443,71 грн. 100 000,00 грн.) підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Також з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума оплати за проведення оцінки в розмірі 1500,00 грн., оскільки це витрати, які Позивач поніс для захисту свого порушеного права.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.3.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»:

П. 3 Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

П. 5 Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

П. 9 Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи ситуацію при ДТП, яка виникла 07.11.2016 року, протиправність дій відповідача, вину відповідача у вказаній ситуації, ті обставини, що моральна шкода є пов`язаною з наслідками ДТП, наявність душевних страждань у позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2 500,00 грн.

Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно у розмірі 2 196,60 грн..

Керуючись ст. 16, 22, 23, 1166, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 6, 9, 28, 29, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 121 443,71 грн., витрати на проведення оцінки у розмірі 1500,00 грн., 2500,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати в розмірі 2 196,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 06 березня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.