ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

04 березня 2020 року м. Херсон

справа № 766/11972/18

провадження № 22-ц/819/289/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.,

секретар: Шибінська А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Зінкевича Дмитра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2019 року, постановленого під головуванням судді Прохоренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.01.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики в усній формі, предметом якого було надання у власність боржнику грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн., які ОСОБА_1 зобов`язався повернути до 01.06.2014 року. На підтвердження отримання грошових коштів у позику ОСОБА_1 склав письмову розписку. У квітні 2014 року відповідач повернув позивачеві 130 000 грн. Однак, боржник до теперішнього часу частково не виконав свій обов`язок по поверненню 70 000,00 грн., порушивши строки повернення коштів, передбачені ч.1 ст. 1046 ЦК України. З огляду на викладене, просив стягнути з відповідача на його користь 70 000 грн. заборгованості за договором позики від 02.01.2014 року.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмір 70 000,00 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду обґрунтовано тим, що між сторонами був укладений письмовий договір позики, відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів вчасно не виконав, чим порушено право позивача, яке підлягає судовому захисту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат Зінкевич Д.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства. Зокрема посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини та докази по справі, належним чином не повідомив відповідача про дату та час судового розгляду, крім того зазначає про те, що рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної підсудності.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до копії письмової розписки від 02.01.2014 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 200 000,00 грн., які він зобов`язався повернути в строк до 01.06.2014 року.

Станом на 25.06.2018 року грошові кошти відповідачем повернуто частково в сумі 130 000 грн. Залишок боргу у сумі 70 000 грн. не сплачено.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Положеннями ст. 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

У разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи (ч.6 ст. 187 ЦПК України).

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.10 ст. 187 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Аналіз вищевказаних норм законодавства, дає суду апеляційної інстанції підстави дійти висновку про те, що після надходження до суду позовної заяви, і отримання її головуючим суддею, останній зобов`язаний здійснити всі можливі дії для встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи.

Так з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції на виконання вимог ст. 187 ЦПК України з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи.

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 05.07.2018 року, наданої на запит суду, інформація щодо місця реєстрації запитуваної особи ( ОСОБА_1 ) не підтверджена, згідно Реєстру територіальної громади м.Херсона відсутні відомості щодо місця реєстрації запитуваної особи (а.с.9). Таким чином, отримана від компетентного органу інформація не дала можливості суду встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

18 липня 2018 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відкрито провадження у справі і визначено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Направлені на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, поштові відправлення повернулись на адресу суду без вручення адресату.

Справа розглянута 31 січня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, колегія дійшла висновку, що відповідач ОСОБА_1 при розгляді справи судом першої інстанції з поважних причин не заявив про непідсудність справи Херсонському міському суду Херсонської області, оскільки він не був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується письмовими матеріалами даної цивільної справи.

Крім того, колегія приймає до уваги доводи апелянта про те, що відповідач не був обізнаний про наявність у провадженні місцевого суду даної справи; матеріалами справи такі твердження відповідача не спростовані.

Публікація на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області повідомлення про розгляд даної цивільної справи не може вважатися доказом належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання з огляду на наступне.

З аналізу ч. 11 ст. 128 та ч. 10 ст. 187 ЦПК України вбачається, що виклик відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України лише у випадку, коли отримана судом відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України інформація не дає можливості встановити зареєстроване місце проживання або воно невідоме.

Як вже було встановлено вище, суд не здійснював всіх передбачених статтею 187 ЦПК України дій для встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача.

Враховуючи наведене, колегія судді приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не вчинив всіх необхідних дій, передбачених ЦПК України, для встановлення інформації щодо місця реєстрації відповідача, з метою визначення підсудності справи не скористався даними Єдиного державного демографічного реєстру для встановлення місця проживання чи перебування відповідача, що призвело до передчасного рішення щодо підсудності справи Херсонському міському суду Херсонської області.

Із доданої до апеляційної скарги копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 та з витягу з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що зареєстрованим місцем його проживання з 09.11.1995 року є АДРЕСА_1 .

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2019 року - скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю до Оболонського районного суду м.Києва, згідно вимог ст.378 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 378, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Зінкевича Дмитра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2019 року- скасувати та направити справу на розгляд за встановленою законом підсудністю до Оболонського районного суду м.Києва.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05 березня 2020 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько