Справа №: 343/326/20
Провадження №: 2/0343/257/20
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №343/326/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно: 1/2 будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок, стайню, стодолу, сарай, сарай, вбиральню, криницю, ворота та огорожу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 мами ОСОБА_6 та 1/2 цього ж будинковолодіння після смерті її брата ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона є дочкою ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Після одруження з ОСОБА_9 її прізвище було змінено з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ». Ще за життя її батьки побудували житловий будинок та господарські споруди в АДРЕСА_1 . 12 січня 1976 року її батько свою 1/2 частину будинковолодіння подарував її братові, а інша частина будинковолодіння належала її матері аж до смерті останньої. Ще за життя 12.01.1994 мати склала заповіт, яким все своє майно заповідала їй, ОСОБА_1 Мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а брат - ІНФОРМАЦІЯ_4 . На день смерті її брат ОСОБА_7 в даному будинку не проживав і не був зареєстрований. З 1980-х років він після одруження постійно проживав на території Російської Федерації і прийняв громадянство Російської Федерації, після чого аж до дня своєї смерті в Україну не повертався.

Спадкоємцем першої черги майна її брата ОСОБА_12 є його дружина ОСОБА_2 , але на спадкове майно свого чоловіка вона не претендує. Після його смерті вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і не має наміру звертатися з такою заявою в майбутньому. Маючи громадянство Російської Федерації, на день смерті чоловіка і на даний час проживає в Республіці Латвія. Крім неї спадкоємцями першої черги є також їхні діти: ОСОБА_3 , громадянка Латвійської республіки; ОСОБА_4 , громадянка Латвійської республіки та ОСОБА_5 , громадянка Російської Федерації. Проте всі вони не претендують на дане майно, про що подали нотаріально посвідчені заяви.

З моменту побудови даного будинку (з 1970-х років) вона, позивачка, постійно проживала в ньому, зокрема і на день смерті матері та брата, і проживає до тепер.

За життя ні мати, ні брат не оформляли право власності на свої частки на будинковолодіння. Після їх смерті, вона, як спадкоємець, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Р.С. Барабаш їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_6 (1/2 будинковолодіння) та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її брата ОСОБА_7 (1/2 будинковолодіння) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною вище адресою, оскільки нею не надано документів, які підтверджують право власності спадкодавців на дане майно, а також їй рекомендовано для визнання права власності на вищезгадане майно звернутися до суду. За таких обставин, вона не має можливості отримати в нотаріуса свідоцтво про право власності на спадкове майно, яке належало по 1/2 її братові та матері, тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Від відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду надійшли заяви, в яких вони вказують про те, що з матеріалами справи ознайомлені, від спадкового майна кожна з них відмовилася, на нього не претендують, позов визнають, просять його задовольнити та судове засідання проводити без їх участі.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кажук В.Б. в судове засідання не з`явилися, від першої надійшла заява, в якій вона позов підтримує, просить його задовольнити, розглядати та завершувати справу за її відсутності.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 21.02.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

24 лютого 2020 року та 27 лютого 2020 року на електронну адресу суду та через канцелярію від відповідачів надішли заяви про визнання позову та про розгляд справи у їх відсутності (а.с.32, 37, 38, 39, 40).

Ухвалою суду від 25.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

27 лютого 2020 року позивачкою подано заяву, в якій вона просить справу розглядати без неї.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідачів про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Враховуючи, що відповідачі позов визнали, визнання ними позову не суперечить інтересам сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачами та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову на підставі наявних у справі доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 29.10.2012 виконкомом Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №22 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтво про смерть НОМЕР_2 , видане відділом запису актів цивільного стану Салацгрівського краю 06.01.2014, номер реєстраційного запису НОМЕР_3 (переклад з латиської мови на українську мову) (а.с.8).

Внаслідок смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відкрилася спадщина, часом відкриття якої є день їх смерті. До складу спадщини увійшли майнові права на майно, які їм належали, а саме по 1/2 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування будинку від 12.01.1976, посвідченого секретарем виконкому Шевченківської ради депутатів трудящих Долинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого в книзі запису нотаріальних дій під № 1, ОСОБА_7 отримав у дар від ОСОБА_13 1/2 (половину) житлового будинку, побудованого у 1970 роках в с. Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області, який належить ОСОБА_13 на підставі погосподарської книги №4 рахунок 318 (а.с.10).

Як вбачається з довідки №1663 від 24.09.2018, виданої Шевченківською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, згідно із записом у погосподарській книзі №4 особовий рахунок № НОМЕР_4 за господарством матері ОСОБА_1 , 1949 р.н., - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 1/2 часка житлового будинку по АДРЕСА_1 . Згідно із записом у погосподарській книзі №4 особовий рахунок №01-0303-5 за господарством ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , рахується друга половина цього ж самого житлового будинку за вказаною адресою. Даний будинок побудовано у 1970 роках. На день смерті ОСОБА_7 в даному будинку не проживав і не був зареєстрований. На день смерті ОСОБА_6 в даному будинку проживала і була зареєстрована. На день смерті матері ОСОБА_6 і на день смерті брата ОСОБА_7 в даному будинку без реєстрації постійно проживала дочка ОСОБА_6 та сестра ОСОБА_7 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка продовжує проживати в ньому по даний час без реєстрації. Заповіт від імені ОСОБА_6 у виконкомі сільської ради посвідчувався за №2 від 12.01.1994 і не скасовувався. Заповіт від імені ОСОБА_7 у виконкомі сільської ради не посвідчувався і не скасовувався (а.с.11).

Як вбачається з копії заповіту, посвідченого 12.01.1994 секретарем виконкому Шевченківської сільської ради народних депутатів, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право заповіла сину ОСОБА_7 (а.с. 39).

Однак, як встановлено судом, в тому числі підтвердила в підготовчому судовому судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 , яка явлається дружиною померлого ОСОБА_7 , спадщину після смерті матері він не приймав. В управління спадковим майном вступила позивачка, яка постійно проживала разом з батьками. Після смерті ОСОБА_7 , ні вона, ні їхні діти не претендують на будинковолодіння в АДРЕСА_1 , про що діти долучили нотаріально завірені заяви про відмову від спадщини, а вона з чоловіком на день смерті проживали окремо, тому спадщину також не приймала. В даний час вона приїхала в Україну, так як спілкується зі своєю братовою, підтримує теплі відносини та має намір допомогти їй оформити право власності на спірне будинковолодіння.

Факт родинних відносин між позивачкою та померлими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується такими документами:

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 05.12.1949, відповідно до якого ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , запис номер 61, батьками записані: батько ОСОБА_15 , мати ОСОБА_6 (а.с.5);

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим 20.04.1964, відповідно до якого ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , запис номер 251, батьками записані: батько ОСОБА_15 мати ОСОБА_6 (а.с.9);

- свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_7 , згідно з яким зареєстровано шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , запис №11 (а.с.6).

Як уже вказувалося вище, після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/2 належну їй частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину, є її дочка ОСОБА_1 , позивачка у справі. Син ОСОБА_7 спадщину після смерті матері не приймав.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 1/2 належну йому частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Заповіт він не складав. Його спадкоємицями першої черги за законом є дружина та три дочки, відповідачки у справі, які звернулися з відповідними заявами до нотаріуса про відмову від спадщини, що підтверджується:

- завою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , посвідченою 23.10.2018 тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса Романишина О.В., нотаріуса міста обласного значення Нижнього Новгороду (Російськ Федерація) Серяковим А.О., зареєстровано в реєстрі №52/161-н/52-2018-22-398. Справжність підпису перекладача ОСОБА_18 посвідчений приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Губою І.В. 19.02.2020, зареєстровано в реєстрі за №305 (а.с.19, 20);

- заявою ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , посвідченою 22.03.2019 ОСОБА_20 , помічником присяжного нотаріуса Сандри Якушеноки, зареєстровано в реєстрі за №1503. Справжність підпису перекладача ОСОБА_18 посвідчено приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Губою І.В. 19.02.2020, зареєстровано в реєстрі за №307 (а.с.21, 22);

- заявою ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , посвідченою 28.11.2018 ОСОБА_20 , помічником присяжного нотаріуса Сандри Якушеноки, зареєстровано в реєстрі за №6395. Справжність підпису перекладача ОСОБА_18 посвідчено приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Губою І.В. 19.02.2020, зареєстровано в реєстрі за №306 (а.с.23, 24).

ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні підтвердила, що спадщину після смерті свого чоловіка не приймала, так як на час його смерті проживала у Білорусії з дітьми, з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася.

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 , виготовленого 08.10.2018 за замовленням ОСОБА_1 , домоволодіння АДРЕСА_1 за даною адресою складається з: житлового будинку (літ. А), стайні (літ. Б), стодоли (літ. В), сараю (літ. Г), сараю (літ. Д), вбиральні (літ Е), криниці, воріт та огорожі (№1, №2, №3) (а.с.14-17).

Згідно з даними довідки № 429 від 08.10.2018 ОКП Івано-Франківського ОБТІ, яка, крім технічних характеристик домоволодіння АДРЕСА_1 (складу домоволодіння), містить також вказівку на те, що реєстрація права власності на дане будинковолодіння в ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" не проводилась (а.с.18).

26 серпня 2018 року приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. вих. №234/01-16 та вих. №235/01-16 повідомила ОСОБА_1 про те, що для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_6 , 1920 р.н., ІНФОРМАЦІЯ_3 померлої, та після смерті її брата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померлого, їй необхідно звернутися в нотаріальну контору для прийняття спадщини до шести місяців та мати документ, що підтверджує право власності за померлими на їх майно (а.с.12, 13).

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Оцінка суду:

проаналізувавши доводи сторони позивача, викладені в позові, прийнявши визнання позову всіма відповідачами, дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачкою доведено належними та допустимими доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її матір ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 - її брат ОСОБА_7 . На день їх смерті кожному належало по 1/2 частки домоволодіння АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що за ОСОБА_6 рахувалася 1/2 частина будинковолодіння в АДРЕСА_1 . За життя вона склала заповіт на ім`я сина ОСОБА_7 , однак останній спадщину після смерті матері у встановлений законом строк не прийняв. Натомість з ОСОБА_6 на день смерті в одному будинку проживала її дочка ОСОБА_22 . Таким чином, спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_6 , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла її дочка ОСОБА_1 , позивачка у справі, як спадкоємець, яка на день смерті матері проживала разом з нею і в строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини.

Інших спадкоємців померлої ОСОБА_6 , в тому числі з правом на обов`язкову частку у спадщині, немає.

Щодо ОСОБА_7 , якому належала інша половина вищевказаного домоволодіння, то він за життя заповіт не складав, тому після його смерті спадкоємцями за законом першої черги є його дружина та діти, відповідачі у справі.

Ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_7 не зареєстрували своє право власності на спадкове майно.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 спадщину у визначений законом строк не прийняли. Крім того, діти спадкодавця ОСОБА_7 подали нотаріусу заяви, в яких повідомили, що наміру приймати спадщину не мають, відмовляються від спадщини після смерті свого батька.

Згідно з ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Тобто, позивачка ОСОБА_1 , як сестра померлого ОСОБА_7 , у зв`язку з неприйняттям спадщини спадкоємцями першої черги після його смерті, має право успадкувати належну йому 1/2 частку домоволодіння як спадкоємець 2 (другої) черги за законом, про що вона звернулася до нотаріуса з відповідною заявою.

Як вбачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як визначено ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері та брата, однак, приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки в неї відсутні документи про право власності померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , так як реєстрація права власності ними не проводилася.

Згідно з п.4.18 Глави 10 "Видача свідоцтв про право на спадщину" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як роз`яснено у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має змоги оформити спадщину, так як за життя спадкодавці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не отримала правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, суд приходить до висновку, що є достатні підстави, щоб заявлений позов задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок (літ. А), стайня (літ. Б), стодола (літ. В), сарай (літ. Г), сарай (літ. Д), вбиральня (літ Е), криниця, ворота та огорожа (№1, №2, №3), в порядку спадкування 1/2 частки після смерті її матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 1/2 частки після смерті її брата ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216, 1217, 1220, 1223, 1233, 1235, 1258, 1261, 1262, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 13, 78, 81, 206, 247 ЦПК України, п.4.18 Глави 10 "Видача свідоцтв про право на спадщину" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок (літ. А), стайня (літ. Б), стодола (літ. В), сарай (літ. Г), сарай (літ. Д), вбиральня (літ Е), криниця, ворота та огорожа (№1, №2, №3), в порядку спадкування 1/2 частки після смерті її матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 1/2 частки після смерті її брата ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_3 , паспорт номер НОМЕР_9 .

Відповідач: ОСОБА_4 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт номер НОМЕР_10 .

Відповідач: ОСОБА_5 , жителька АДРЕСА_4 НОМЕР_11 .

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич