Справа № 456/2214/15-ц
Провадження № 6/456/84/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий заяву Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження у справі №456/2214/15-ц, провадження №2/456/126/2016 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

Державна іпотечна установа звернулася до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника Державну іпотечну установу у справі №456/2214/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заяви покликається на те, що відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.01.2016 по справі 456/3835/15-ц, позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Суд вирішив звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 96,2 кв. м, який належить боржникові на праві приватної власності в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 718 727, 42 грн. шляхом продажу нерухомого майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження. Державна іпотечна установа, вважає, що є правонаступником Банку з огляду на наступне. 11.02.2015 між Державною іпотечною установою та Банком укладено договір відступлення права вимоги на №17/4-В (далі-Договір). Відповідно до п.1.1 Договору Сторони уклали цей Договір з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно Договору застави майнових прав №17/4-В від 11.02.2015 (далі Договір застави), що укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань Первісного кредитора (позичальника) за Кредитним договором № 12-700/36 від 11.03.2008 (далі Кредитний договір). Пунктом 1.2 Договору передбачено, що первісний кредитор (за Договором Первісний кредитор виступає Банк) відступає, а Новий кредитор (за Договором виступає Державна іпотечна установа) набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки, тощо), вказаних у додатках до цього договору (далі Права вимоги). Згідно інформації, яка міститься під порядковим номером 675 Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015, ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 19/5-4.4 від 30.12.2005, згідно Договору іпотеки № б/н від 30.12.2006, майновим поручителем виступає ОСОБА_1 за основним зобов`язанням. Відповідно до п.2.1. Договору пункт 1.2 цього Договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після настання сукупності обставин визначених п.п.2.1.1 Договору, та однієї з обставин, визначеної п.п.2.1.2 цього Договору або 2.1.3 цього Договору або 2.1.4 цього Договору. На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Таким чином, згідно умов Договору, Державна іпотечна установа стала Новим кредитором за Кредитним договором № 19/5-4.4 від 30.12.2005, а внаслідок того, що судом ухвалено рішення на користь Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, Державна іпотечна установа набула право вимоги за вказаним судовим рішенням.

В судове засідання представник Державної іпотечної установи Колісник В.М. не з`явився хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи на 06.10.2020, 11.11.2020, 07.12.2020, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу повернулись на адресу суду 01.10.2020 з відміткою «вручено».

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи на 01.10.2020, 20.11.2020, 07.12.2020 рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу повернулись на адресу суду 02.10.2020, 26.11.2020 «вручено».

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча неодноразово повідомлялася про розгляд справи 06.10.2020, 11.11.2020, 07.12.2020, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу повернулись на адресу суду 02.10.2020, 24.11.2020 з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», «адресат відсутній за вказаною адресою» Окрім цього, ОСОБА_1 повідомлялася про розгляд справи на 07.12.2020 оголошеннями на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик в судове засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд заяви у його відсутності, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження у справі №456/2214/15-ц, провадження №2/456/126/2016 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає до задоволення з наступних підстав.

Оглядом матеріалів справи №456/2214/15-ц встановлено, що 18.05.2015 ПАТ Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки /справа №456/2214/15-ц, провадження №2/456/126/2016 /а.с. 2-7/.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.01.2016, позов ПАТ Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено і вирішено звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 96,2 кв. м, який належить боржникові на праві приватної власності в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 718 727, 42 грн. шляхом продажу нерухомого майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження /справа №456/2214/15-ц, провадження №2/456/126/2016 /а.с. 155-157/. Вказане рішення суду набрало законної сили, апеляційної скарги на адресу суду не надходило.

Відповідно до копії договору № 17/4-В про відступлення прав вимоги правонаступником ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» стала Державна іпотечна служба /а.с.170-173/.

Відповідно до копії додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року право вимоги за договором № 19/5-4.4 від 30.12.2005, № б/н від 30.12.2006 передано Державній іпотечній установі /а.с.174-175/.

Вирішуючи заяву Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача), судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора можлива поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Вищевикладене стверджується правовим висновком Верховного Суду, наведеним у Постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 2-769/11.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило про заміну сторони виконавчого провадження незалежно від того, відкрите воно чи ні.

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

У постанові Верховного суду від 19.02.2020 по справі № №2-3897/10, зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Слід звернути увагу, що правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» є Державна іпотечна установа, оскільки відповідно до копії договору № 17/4-В про відступлення прав вимоги правонаступником ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» стала Державна іпотечна установа.

У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до переконливого висновку, що заяву Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження, у справі №456/2214/15-ц за позовом ПАТ «Банку «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, є належним чином обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 247, 442 ЦПК України, суд ,

у х в а л и в:

Заяву Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) задоволити.

Замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника -Державну іпотечну установу у справі №456/2214/15-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська