Номер провадження: 22-ц/813/8338/20
Номер справи місцевого суду: 2-812/11
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 2-812/11

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/8338/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Бикової К.А.,

учасники справи:

- позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання частково недійсним договору про іпотечний кредит, за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про виправлення описок у виконавчих листах, за апеляційною скаргою адвоката Богатової Марії Андріївни, діючої від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Домусчі Л.В. 20 червня 2018 року, про виправлення описок у виконавчих листах,

встановив:

У січні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі ПАТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку кредитної заборгованості за іпотечним кредитом №2379-н від 25.06.2008р у розмірі - 1 317 521,73 грн..

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що 25.06.2008 р. між ним та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №2379-н на суму 1 000 000 грн., з терміном погашення не пізніше 25.06.2028 р. під 18 % річних (далі Іпотечний кредит).

У забезпечення виконання зобов`язань по Іпотечному кредиту №2379-н між Банком, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено договір поруки №1 до кредитного договору №2379-н.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань по Іпотечному кредиту №2379-н, 26.06.2008 р. між ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Ощадбанк», укладено з Позичальником ОСОБА_1 . Іпотечний договір.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не виконувала свої зобов`язання по договору щодо повернення кредиту та відсотків за його користування, Банк звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2011 р. було прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ВАТ «Ощадбанк» про визнання частково недійсним договору про Іпотечний кредит №2379-н від 25.06.2008 р., який об`єднаний в одне провадження з первісним позовом ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості (Т. 1, а. с. 52 - 54, 58).

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 просила визнати недійсним п. п. 1.4.1, 1.4 Договору про іпотечний кредит №2379-н від 25.06.2008 р. з підстав того, що її перед укладанням договору не повідомили про умови кредитування.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 травня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» було задоволено, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Зазначене рішення оскаржувалось в апеляційному порядку відповідачем ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 131 - 132), однак ухвалою судді-доповідача апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2012 року її апеляційна скарга була повернута (Т. 1, а. с. 160 - 161).

В подальшому ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.09.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 травня 2012 року залишено без змін (Т. 1, а. с. 209 213).

Приморським районним судом м. Одеси 12 березня 2018 року видані виконавчі листи по справі №2-812/11 за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ощадбанк» про визнання частково недійсним договору про іпотечний кредит.

У травні 2018 року ПАТ «Ощадбанк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, в якій ПАТ «Ощадбанк» просить виправити описки допущені у виконавчих листах, а саме зазначити вірно адресу реєстрації боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , замість помилково зазначеної адреси - АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року заяву ПАТ «Ощадбанк» про виправлення описок, допущених у виконавчих листах задоволено.

Виправлено описку у виконавчих листах по цивільній справі №2-812/11 за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ощадбанк» про визнання частково недійсним договору про іпотечний кредит, зазначивши вірно адресу реєстрації ОСОБА_1 як « АДРЕСА_2 », замість помилково вказаного «вул. Середньофонтанська».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дослідивши матеріали цивільної справи, місцевий суд вважав, що у виконавчих листах від 12.03.2018 року по справі №2-812/11 допущена помилка при написанні місця реєстрації боржника ОСОБА_1 , яку необхідно виправити, а саме замість написання «вул.» необхідно зазначити «пров.» (Т. 1, а. с. 234 234 зворотна сторона).

В апеляційній скарзі адвокат Богатова М.А., діюча від імені ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заяви ПАТ «Ощадбанк» про виправлення описок.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що оскаржувану ухвалу постановлено за відсутності сповіщення апелянта про дату, час та місце вирішення питання про виправлення помилки. Зазначає про те, що виправлення описки у виконавчому документі не передбачено ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Ощадбанк» заперечує проти апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу відхилити. Оскаржувану ухвалу просить залишити без змін. Вказує, що оскаржуваним судовим рішенням не було вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 ..

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Від адвоката Богатової М.А., діючої від імені ОСОБА_2 , до апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення, призначеного на 19.11.2020 року, розгляду справи.

Вказане клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

На підставі рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), рішення Ради суддів України за №19 від 17 березня 2020 року, постанови головного державного санітарного лікаря України №16 від 09 травня 2020 року, рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 15 жовтня 2020 року, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в місті Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду ухвалено розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду».

Пунктами 1, 5, 12 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Це розпорядження набрало чинності з 26 жовтня 2020 року.

Отже, вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину, установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний».

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотання адвоката Богатової М.А., діючої від імені ОСОБА_2 , про відкладення розгляду справи та розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Колегія суддів вважає, що апеляційне провадження по справі підлягає закриттю виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. З аналізу приписів ч. 1 ст. 352 вбачається, що право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, тобто оскаржуваним рішенням безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цих осіб.

Частиною 5 ст. 432 ЦПК України визначено, що ухвала суду за результатами розгляду заяви про виправлення помилки у виконавчому документі може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Вимоги до виконавчого документа закріплені у ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

З огляду на вищевикладені приписи зокрема ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», вбачаючи виправлення помилки щодо адреси реєстрації іншого боржника, а саме ОСОБА_1 , а не апелянта, колегія суддів погоджується з доводами відзиву на апеляційну скаргу про те, що оскаржуваним судовим рішенням не було вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 ..

Інші доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не заслуговують на увагу апеляційного суду оскільки у даному випадку провадження по справі підлягає закриттю саме з вищенаведених підстав.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги адвоката Богатової М.А., діючої від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року, необхідно закрити за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 362, 367, 368, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ухвалив:

Апеляційне провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання частково недійсним договору про іпотечний кредит, за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про виправлення описок у виконавчих листах, за апеляційною скаргою адвоката Богатової Марії Андріївни, діючої від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року про виправлення описок у виконавчих листах закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 01 грудня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе