28.02.2020 Справа № 756/6502/19
Унікальний № 756/6502/19
Номер провадження 2/756/1198/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Дрончак Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що на підставі договору міни від 17.11.1994 р. являється власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі також зареєстрований чоловік - ОСОБА_3 та онук ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Києві. При народженні він був названий ОСОБА_2 . ОСОБА_2 являється сином покійної доньки ОСОБА_6 .

В 1994 році одразу після реєстрації договору міни ОСОБА_2 було прописано у вищевказаній квартирі.

В 1996 р. ОСОБА_2 разом з матір`ю виїхав до Об`єднаного Королівства (Великобританія).

20.09.1997 його матір одружилася з підданим Об`єднаного Королівства ОСОБА_7 , після чого взяла прізвище ОСОБА_2 .

Після цього ОСОБА_2 прийняв та почав використовувати ім`я ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 було надано Британське підданство.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 отримав паспорт Об`єднаного Королівства.

Починаючи з 1996 (тобто вже 23 роки) відповідач ОСОБА_2 в квартирі без поважних причин не проживає. Постійним місцем проживання відповідача є АДРЕСА_2 ОСОБА_2. являється підданим Об`єднаного королівства, де весь цей час проживає. Українського громадянства він ніколи не отримував і повертатися в Україну для постійного проживання не планує.

Вважає, що відповідач втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місце реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому, як власник житла вимушена звернутися до суду та посилаючись на ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст.7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 31.05.2019 по справі відкрито загальне провадження та призначено справу до підготовчого розгляду на 13 год.45 хв. 07.08.2019.

Ухвалою суду від 07.08.2019 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи залучено ОСОБА_3 .

Розгляд справи призначено на 05.12.2019 на 11 год. та відкладено через неявку відповідача.

В судове засідання призначене на 06.02.2020 року сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

17.12.2020 року на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Позивач також подала заяву в якій вказує, що позов підтримує та просить провести розгляд справи без її участі.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін за наявними у справі доказами.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

На підставі договору міни від 17.11.1994 р. ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . (а.с.6-7)

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м.Києва у вищевказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 50)

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Києві. При народженні він був названий ОСОБА_2 . ОСОБА_2 являється сином покійної доньки ОСОБА_6 .

Як вказує позивач, в 1996 р. ОСОБА_2 разом з матір`ю виїхав до Об`єднаного Королівства (Великобританія). 20.09.1997 його матір одружилася з підданим Об`єднаного Королівства ОСОБА_7 , після чого взяла прізвище ОСОБА_2 .

Після цього ОСОБА_2 прийняв та почав використовувати ім`я ОСОБА_2 .

Починаючи з 1996 відповідач в спірній квартирі не проживає, що ним і не оспорюється, а подано заяву про визнання позову. (а.с.63-64)

Факт не проживання відповідача у спірній квартирі також підтверджується і його особистою заявою, яку він надав 22.04.2014 нотаріусу Об`єднаного Королівства. Вказану заяву з додатками перекладено на українську мову та завірено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. (а.с. 21-33)

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України,

Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно положень статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Приймаючи до уваги, що реєстрація відповідача в спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику розпоряджатись своїм майном та користуватись квартирою, відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання його таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.3, 4, 10, 13, 76-82, 89, ч.1 ст.82, 89, 223, 235, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (попереднє прізвище ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.02.2020 року.

Суддя