Справа № 700/735/20
Провадження № 2/700/388/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Пічкура С.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Кравець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області, Лисянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зміну місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області, Лисянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зміну місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що він перебував з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 05.06.2007 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області у справі № 2-481/2010 від 24.12.2010 року шлюб між ними розірвано та залишено сина проживати з матір`ю. Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області у справі № 2-482/2010 від 24.12.2010 року з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 22.11.2010 року до повноліття дитини.

Вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 10.08.2020 року ОСОБА_2 визнано виною за ч.1 ст.125 КК України (нанесення сину легких тілесних ушкоджень) та призначено покарання у вигляді штрафу. На даний час врегулювання питання щодо подальшого постійного проживання дитини з ним у мирний спосіб не вдається. Зважаючи на жорстоку протиправну поведінку матері щодо дитини, вважає, що подальше проживання сина разом з матір`ю становить загрозу для життя та здоров`я дитини. На даний час сину виповнилось 11 років і він має бажання проживати разом з батьком, він дбає про нього, утримує матеріально, купує одяг, продукти харчування та сплачує аліменти, а тому наполягає на визначенні місця проживання дитини саме з ним, так як це відповідатиме інтересам та бажанню дитини.

Крім того, фактично син проживає разом з ним, а відповідач отримує аліменти, хоча дитина знаходиться на повному утриманні батька. Факт проживання дитини з ним підтверджується довідкою виконавчого комітету Виноградської сільської ради та це можуть підтвердити сусіди. Оскільки син, на утримання якого згідно судового рішення стягнуто аліменти з нього на користь відповідача проживає разом з ним, змінилися обставини, які слугували підставою для стягнення аліментів. Враховуючи викладене просить припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду до повноліття дитини., допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць та стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сумі 1681,60 грн.

У судове засідання позивач не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, відзиву не подавала, причини неявки суду не повідомила.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи наявна заява представника служби у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей Лисянської РДА.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Нормами ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, …якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4).

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час дитина проживає з батьком, який створив для неї всі належні умови для проживання і для навчання та розвитку, між дитиною і батьком встановлений міцний психологічний зв`язок, існує довіра, взаєморозуміння, дитина більше прив`язана до батька, тому суд вважає, що проживання дитини з батьком повністю відповідає дійсним інтересам дитини.

Відповідно до Висновку служби у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації № 376/01-25 від 17.11.2020 року служба у справах дітей Лисянської райдержадміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

З наданих доказів суд встановив, що дитина не проживає з матір`ю, на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, і що дитина постійно проживає з позивачем, батьком і платником аліментів, і знаходиться на його утриманні.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина проживає з батьком, тобто змінився сімейний стан особи, і виникли суттєві обставини, що змінюють перерозподіл прав та обов`язків батьків дитини між собою, враховуючи, що дитина не проживає з стягувачем аліментів, і тому у неї припинилось право на отримання аліментів, що призначені на утримання дитини і стягуються на її користь, а також враховуючи, що дитина проживає з платником аліментів і у зв`язку з цим відпали підстави для стягнення з нього аліментів на утримання цієї дитини на корись матері, яка проживає окремо від дитини. При таких обставинах суд вважає необхідним захистити порушене право позивача і припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За таких обставин, суд доходить висновку, що проживання дитини з батьком і перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів з моменту набрання рішенням законної сили.

Припинення аліментів за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 24.09.2020 року.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Статтями 181, 183 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини та встановити розмір аліментів у частці від заробітку.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 1681,60 грн.

Керуючись ст. 29 ЦК України, ст. ст. 2-14, 76-83, 89,141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, ст. ст. 19, 141, 157, 160-161, 180, 181, 183, 192, 273 СК України, відповідно до ст. ст. 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства",, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області, Лисянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зміну місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із його батьком - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 )

Припинити з 24.09.2020 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2 ) на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнутих на підставі рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 24.12.2010 року у справі 2-482/2010 (виконавче провадження № 29051939).

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) гривню 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Д. Пічкур