Провадження № 2/643/860/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2020року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М. , при секретарі- Постульга О.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною 23-х років, за умови продовження навчання.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 06.11.2012 року шлюб розірвано . Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з позивачем . Із серпня 2018 року донька є студентом денної форми -навчання факультету консалтингу і міжнародного бізнесу Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця , строк навчання до 2022 року включно.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 досягла повноліття та продовжує навчання в Університеті. При цьому денна форма навчання передбачає щоденне відвідування пар (окрім вихідних та святкових днів) та підготовку домашніх завдань, що вимагає від доньки постійної зайнятості, тому вона не має можливості заробляти собі на життя.

З моменту розірвання шлюбу відповідач стабільної участі у матеріальному забезпеченні доньки не брав, хоча рішенням Московського районного суду міста Харкова від 07.11.2012 року з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова за період з 23.07.2012 по 25.06.2019 загальна сума сплачених відповідачем аліментів становить лише 9 800 (дев`ять тисяч вісімсот) гривень 00 коп., при цьому загальна сума заборгованості зі сплати аліментів станом на 25.06.2019 року складає 86 701 (вісімдесят шість тисяч сімсот одна) гривня 99 коп.

З моменту розірвання шлюбу з відповідачем донька фактично знаходиться на її утриманні. Позивачка до цього часу продовжую виконувати свій обов`язок щодо утримання доньки у повному обсязі (одяг, харчування, проїзд до місця навчання, підручники, зошити, канцелярські приладдя, оздоровлення, тощо). Крім того, відповідно до умов договору № 2018.01.292.010.6.01.049, укладеного між Університетом та позивачем в інтересах доньки, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 67 600 (шістдесят сім тисяч шістсот) гривень 00 коп., а за один навчальний рік 16 900 (шістнадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп. Позивачкою особисто вже було оплачено один навчальний рік, що підтверджується копіями доданий до цієї заяви відповідних квитанцій.

Відповідач має можливість надавати донці матеріальну допомогу, так як він не є інвалідом, чи з іншими вадами здоров`я, які б впливали на його працездатність , на його утриманні не перебуває інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина , спроби позивача вирішити дане питання з відповідачем у добровільному порядку були марними, так як останній недобросовісно відносився до свого обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, так само відповідач не виявив бажання і матеріально забезпечувати свою доньку на період її навчання, до досягнення нею 23 років. У зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з вказаним позовом .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась , свій позов підтримала, просила його задовольнити, справу розглядати за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.

3-тя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, позов ОСОБА_1 підтримала, просила його задовольнити, справу розглядати за її відсутності

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився , про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено , що сторони з 09.12.1995 року перебували у шлюбі .

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м.Харкова 09.08.2001 року ,актовий запис № 816.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 06.11.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є студенткою денної форми -навчання факультету консалтингу і міжнародного бізнесу Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця , наказ № 823/30-С від 12.08.2018 року , строк закінчення учбового закладу 30.06.2022 року , відповідно довідки Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця від 14.01.2020 року № 32/4744 .

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до умов договору № 2018.01.292.010.6.01.049, укладеного між Університетом та ОСОБА_1 в інтересах доньки- ОСОБА_3 ,загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 67 600 (шістдесят сім тисяч шістсот) гривень 00 коп., а за один навчальний рік 16 900 (шістнадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп.

Позивачем ОСОБА_1 особисто вже було оплачено один навчальний рік, що підтверджується копіями відповідних квитанцій.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Статтею 15 СК України передбачено, що сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з собою, а тому не можуть бути покладені на іншу особу.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключиних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведенні стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присудженим судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198,199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до п. 20постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови).

Судом встановлено , що в даному випадку наявна сукупність усіх юридичних фактів, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів, а саме: вік ОСОБА_3 перевищує 18, але є меншим 23 років, ОСОБА_3 продовжує навчання в Університеті , навчається на денній формі навчання, у зв`язку з цим у неї відсутня можливість самостійно заробляти собі на життя, будь-яких джерел доходу не має, тому потребує матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати донці матеріальну допомогу, так як він не є інвалідом, чи з іншими вадами здоров`я, які б впливали на його працездатність , на його утриманні не перебуває інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина тощо.

У Постанові № 644/3610/16-ц від 17.04.2019 Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

Оскільки термін навчання ОСОБА_3 30.06.2022 року, а на момент закінчення навчання вік останньої становитиме 21 рік, то суд вважає, що стягувати аліменти у зв`язку з продовженням навчання необхідно до закінчення терміну навчання, а не до 23-х років, як просить у позові позивачка.

Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд враховує те, що утримувати повнолітню дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання повнолітньої дитини на даний час несе мати.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Керуючись, ст. ст. 180-184, 199-200 СК України, ст. ст. 141, 264-268,280, 354,430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисяча ) гривен , щомісячно починаючи з дня звернення до суду -12.08.2019 року і до досягнення ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.