Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2094/19
Провадження №: 2/332/69/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2020 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що в квартирі АДРЕСА_1 , яка не приватизована, та відповідальним наймачем якої є позивач , зареєстровані: позивач ОСОБА_1 та відповідачі : його колишня дружина ОСОБА_2 та сини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Фактично в квартирі проживає лише позивач. В 2011 році відповідачі зібрали свої речі і добровільно залишили спірне житло, виїхали з квартири , з того часу позивач з ними не спілкується. Повертатися в спірне житло відповідачі не бажають , перешкоди для проживання їм позивач не чинить. Відповідачі без поважних причин не проживають в квартирі понад шість місяців , участі в оплаті за комунальні послуги не приймають, тому позивач змушений звернутись до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими , що втратили право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися , від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника , в заочному порядку, позовні вимоги підтримують.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.
Представник третьої особи «Запоріжремсервіс» до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності .
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в квартирі АДРЕСА_1 , яка не приватизована, та відповідальним наймачем якої є позивач , зареєстровані: позивач ОСОБА_1 та відповідачі : його колишня дружина ОСОБА_2 та сини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Фактично в квартирі проживає лише позивач(а.с.7, 26). В 2011 році , після розірвання шлюбу та фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_2 відповідачі зібрали свої речі і добровільно залишили спірне житло, виїхали з квартири , з того часу позивач з ними не спілкується. Повертатися в спірне житло відповідачі не бажають , перешкоди для проживання їм позивач не чинить. Відповідачі без поважних причин не проживають в квартирі понад шість місяців , участі в оплаті за комунальні послуги не приймають .
З 2011 року та по теперішній час відповідачі мають інше постійне місце проживання. На особовому рахунку спірної квартири збільшується заборгованість за квартплату та комунальні послуги, оскільки відповідачі комунальні послуги не сплачують, без поважних причин не проживають в квартирі понад шість місяців, не виявляють бажання повернутися в спірне житло. Перешкод для проживання відповідачам позивач не чинить, замки не змінював. У відповідачів є інше постійне місце проживання, яке задовольняє їх потреби. В житловому приміщені відповідачі не проживають з власної волі , воно не потрібно їм як засіб користування та проживання.
Відповідно до ст. 71 ЖК України , відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням , оскільки не проживає в жилому приміщенні без поважної причини понад шість місяців.
Відповідно до ч.1 ст. 33 Конституції України кожному громадянинові гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання і не пов`язується з наявністю прописки.
Відповідно до п. 15 Постанови Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійснення правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року , наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, або для відмови їй у цьому. При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні » зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду , яке набрало законної сили , у тому числі про позбавлення права користування житловим приміщенням .
Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову, оскільки відповідач тривалий час не проживає в спірній квартирі, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по її утриманню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими , що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 06 березня 2020 року.
Суддя Р.В.Сінєльнік