РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тимощука О.Я.

при секретарі Рибачик О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обгрунтування позовних вимог вказує на те, що 14 липня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 у Кодимському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис № 37.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач має задовільний стан здоров`я, працює неофіційно, отримує дохід приблизно 12 000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3 000 щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просить суд їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав 28.01.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відзив, в якому позовні вимоги визнав частково, вказав, що він офіційно працевлаштований на приватному підприємстві «АКС» на посаді ревізора та має дохід в розмірі 3 755,32 грн. Крім того, зазначає, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, які є інвалідами ІІІ групи та потребують матеріальної допомоги. Інших доходів, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів на банківських рахунках та депозитах немає. Просить стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 900 грн. щомісячно.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року шлюб між сторонами розірвано, сина ОСОБА_3 залишено на виховання позивачці.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

Статтею 141 СК України, встановлено рівність батьків щодо прав та обов`язків по відношенню до дитини.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За положенням ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позивачка в позовній заяві зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3 000 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що він офіційно працевлаштований на приватному підприємстві «АКС» на посаді ревізора та має дохід в розмірі 3 755,32 грн., що підтверджується довідкою № 11 від 22.01.2020 року.

Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує ту обставину, що може сплачувати позивачці аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 3 000 грн. щомісячно, посилаючись на ту обставину, що він також утримує своїх непрацездатних матір та батька, які є пенсіонерами та інвалідами ІІІ групи.

З довідки до акта огляду МСЕК № 071957 серії 2-18 ОВ вбачається, що матір відповідача ОСОБА_5 має ІІІ групу інвалідності, безстроково.

З довідки до акта огляду МСЕК № 017840 серії 2-18 ОВ вбачається, що батько відповідача ОСОБА_6 має ІІІ групу інвалідності, безстроково.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Заперечуючи проти вимог позивачки, будь-яких доказів, які б підтверджували неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина - ОСОБА_4 відповідач не надав.

Посилання відповідача на необхідність надання матеріальної допомоги батькам також не може судом прийматися до уваги, виходячи з наступного.

В ст.ст. 172, 202 СК України законодавець визначив, що право на утримання від повнолітніх дітей батьки мають за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги / ст.202 /, не є абсолютним.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Так, з точки зору закону необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків.

До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

Суд при цьому також зважає на те, що будь-яких доказів, необхідних для такого визнання відповідач суду також не надав, а тому дані обставини не можуть враховуватися судом.

Виходячи з викладеного, відсутності доказів потреби батьків відповідача в матеріальній допомозі, ці твердження не можуть прийматися до уваги.

Крім того, суд зважає також на те, що відповідачем взагалі не надано будь-яких доказів як щодо батьків, так і їх матеріального становища та те, що на утриманні відповідача перебувають зазначені особи та що він несе певні витрати у зв`язку з цим.

Допитана в якості свідка, за її згодою, позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що під час розмови із рідною сестрою відповідача їй стало відомо, що останній отримує на руки 12 000 грн. і у вільний час від основної роботи ще надає послуги таксі, а тому отримує ще і від цього додатковий заробіток.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме, що ОСОБА_2 має відмінний стан здоров`я, офіційно працює та має стабільний щомісячний дохід, доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи до суду не надано. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про доцільність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 500 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

На підставі ст.ст. 141, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 12, 76, 81, 141, 263- 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 гривень на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення допустити до негайного виконання у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 в прибуток держави судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук