У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/554/20

провадження № 2-з/0285/2/20

04 березня 2020 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Васильчук Л.Й. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому просить визнати автомобіль TOYOTA COROLLA 1.3, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - автомобіль)об`єктом спільної сумісної власності; визнати право власності на автомобіль по Ѕ частині; поділити в натурі автомобіль, виділивши та визнавши за ОСОБА_2 право особистої власності на автомобіль та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 80000 грн. компенсації за Ѕ частину автомобіля; припинити право спільної власності на автомобіль.

02.03.2020 ОСОБА_2 повторно подав заяву про забезпечення вказаного позову, шляхом накладення арешту на зареєстрований за відповідачем автомобіль, мотивуючи тим, що вони вже не перебувають в шлюбі, тому існує ризик продажу автомобіля та зняття його з обліку

Учасники справи про розгляд заяви не повідомлялися відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, долучені документи, судом встановлено наступне.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи і спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо. Його підставою є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов (п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України), тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позивачем не надано достатніх доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в справі або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Заява позивача не містить обґрунтування вжиття забезпечення позовних вимог та даних про те, що відповідач в майбутньому може зробити неможливим виконання рішення суду. Само по собі пред`явлення позовних вимог про поділ майна подружжя не вбачає підстав для застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача.

До заяви також не надані належні відомості про те, що майно, на яке просить позивач накласти арешт належить відповідачу на даний час та про те, що є реальна небезпека реалізації цього майна, що унеможливлює виконання рішення суду в майбутньому.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є передчасною та необґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає. Можливі наслідки у разі незабезпечення позову, які навів позивач у своїй заяві, є необґрунтовані, не наведено переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не подано суду належних та допустимих доказів наявності очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам позивача, неможливості або ускладнення захисту їх без вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, позивач не позбавляється права звернутися до суду із відповідною заявою про забезпечення позову в майбутньому в будь-який час протягом розгляду справи в суді.

Керуючись статтями 149-153, 260, 353-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала, що постановлена поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 15 днів з моменту її проголошення чи підписання.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Суддя Л.Й. Васильчук