Справа № 344/1001/20
Провадження № 2/344/1734/20
У Х В А Л А

04 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., вивчивши матеріали позовної заяви представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 січня 2020 року вказану позовну заяву - залишено без руху та надано строк десять днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Ухвалу суду направлено представнику позивача 28.01.2020 року, згідно відбитку штампу на супровідному листі наявному в матеріалах справи. В свою чергу рекомендоване повідомлення про вручення відправлення не повернулось до суду.

Згідно перевірки статусу рекомендованого відправлення здійсненої 04.03.2020 року, відправлення вручено особисто 01.02.2020 року.

Таким чином у встановлений строк позивачем не виправлено недоліків позовної заяви, що є самостійною підставою для її повернення.

Представником позивача не зазначено, про поважність причин подання заяви поза межами строку для усунення недоліків вказаної заяви.

Разом з цим 03.03.2020 року представником позивача подано заяву на ухвалу від 27.01.2020 року, за змістом якої представник позивача зазначає, що недоліки зазначені в ухвалі суду, на його думку, виправити неможливо. Позивачем не виправлено та не усунуто недоліки вказані в мотивувальній частині ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, в строк вказаний в ухвалі суду.

Так, позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, з зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини. В позові умисно не вказано на обставини, які відповідно до процесуального закону та судової практики Верховного Суду є перешкодою для відкриття відповідного провадження.

Відповідно до ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Отже законом встановлено особливий порядок оформлення спадкових прав, а до обов`язків позивача належить дотримання встановленого законом порядку здійснення ним дій.

Так, згідно ч. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

В позові вказано, що заяву про прийняття спадщини було подано до належного органу нотаріату України до часу окупації АР Крим, яким було оформлено спадкові права.

Таким чином висновки за позовом суперечать правовому регулюванню відповідних відносин. Відповідні дій здійснено позивачем саме з метою порушення порядку підсудності спорів, що визначені процесуальним законом.

Крім цього В Постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що при розгляді справ про спадкування суди мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Так само відповідно до ч. 4 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Главою 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено, що у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Однак, до матеріалів позовної заяви додано копію Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.12.2019 року винесену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дузінкевич Л.Б. з підстав порушення порядку звернення до відповідного нотаріального органу.

До матеріалів справи не подано постанову належного, визначеного законом нотаріуса, яким відкрито спадкову справу, або до нотаріального округу якого на даний час належить вчинення нотаріальних дій. Позивачем не виправлено вказаний недолік, не надано суду відповідної постанови нотаріуса, яким відкрито спадкову справу після смерті спадкоємця, відсутні обставини відмови в оформленні спадкових прав нотаріусом, про що нотаріус повідомив позивача; не подано інформацію та докази про оскарження відповідної відмови нотаріуса.

Також, позивачем зазначено, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 є: дочка ОСОБА_2 (позивач) та син ОСОБА_5 , спадкоємцем по заповіту, який прийняв спадщину є онук ОСОБА_3 .

Обставини здійснення відповідних дій та правові підстави їх здійснення в позовній заяві не зазначені.

Позивачем не додано копію заповіту, не зазначено інформації про зміст заповіту та про здійснення дій спадкоємцем щодо прийняття спадщини за заповітом, обсягу успадкованого майна за заповітом. Позовна заява містить взаємно суперечливі відомості щодо статусу відповідача, оскільки зазначено, що відповідач є спадкоємцем за заповітом та одночасно, здійснено посилання на застосування черговості спадкування за законом, згідно з яким відповідач є спадкоємцем другої черги.

Таким чином, позовна заява містить суперечності в частині зазначення спірних обставин, щодо неприйняття спірної 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 спадкоємцями на момент відкриття спадщини. Представником позивача зазначено, що в 2017 році позивачем оформлено спадщину тільки на те майно, яке перебуває на тимчасово окупованій території, позовна заява не містить викладу обставин щодо оформлення права власності на спірне майно та одночасно щодо обставин не оформлення права власності на інше зазначене ним спадкове майно.

Вказані обставини впливають на правові підстави і порядок відкриття провадження.

Разом з цим на даний час законом передбачено порядок та визначено уповноважені органи, до компетенції яких належить оформлення спадкових прав, які не оформлено у зв`язку з окупацією АР Крим.

Відповідно до прохальної частини позову, в ньому викладено прохання про визнання за позивачкою права власності на нерухоме майно і, що порушення таких прав здійснено ОСОБА_3 , оскільки зазначено у позовній заяві саме цього відповідача.

Однак в позові не вказано які саме дії ОСОБА_3 порушили права і інтереси позивача, хоча визнання права власності, як спосіб захисту цивільних прав та інтересів, визначено статтями 16 та 392 ЦК України, за приписами останньої передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Однак, в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить зазначення обставин щодо того, у який спосіб відповідачем порушено права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також зазначення доказів, що підтверджують дані обставини.

За змістом процесуального закону позивача зобов?язано вказати фактичні обставини в позові до часу відкриття відповідного провадження, оскільки зловживання правами, в тому числі на звернення д осуду позивачу не гарантовано.

Позивачем не вказано на обставини та спосіб невизнання, оспорення чи порушення права позивача відповідачем, що в тому числі є його обов`язком згідно статті 392 ЦК України.

Відповідно до постанови ВС №2-390/2006 зверненню до суду має передувати вирішення питання про видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. У разі відмови нотаріуса позивач зобов`язаний надати суду судове рішення щодо вирішення відповідного спору. Таких доказів позивач суду не надав.

Позивачем не усунуто недолік в частині сплати відповідної визначеної законом ставки судового збору.

Доказу сплати судового збору за вирішення спору в частині поділу речі на частини суду не подано.

За змістом ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 5-7 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Строк відкриття провадження безпосередньо залежить від виконання позивачем його обов?язків в тому числі і щодо прийняття поштової кореспонденції, яку йому було направлено.

Зважаючи, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, а тому, відповідно до ч. 3 статті 185, вона підлягає поверненню.

Відповідно до зазначеного суд,

П О С Т А Н О В И В:

позовну заяву представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Бородовський С.О.