Дата документу 27.11.2020
Справа № 334/5767/19
Провадження № 2/334/1068/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Джелановій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Друга Запорізька державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Друга Запорізька державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабця - ОСОБА_4 , мати її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна входить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Заповіту спадкодавець не залишила.

Спадкоємцями за законом першої черги після її смерті стали: її син ОСОБА_3 , її донька - ОСОБА_6 , її син ОСОБА_2 і позивачка ОСОБА_1 , в порядку спадкування за правом представлення, оскільки її батько ОСОБА_5 , син спадкодавця, помер раніше матері.?

У встановлений законом строк позивачка звернулась до Другої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З відповідними заявами звернулися інші спадкоємці: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Спадкоємиця ОСОБА_6 відмовилася від спадщини на користь ОСОБА_3 , чим вдвічі збільшила його частку у спадщині.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30 березня 2016 року в справі №2/334/748/16 провадження 334/10407/15-ц за ОСОБА_3 визнано право власності на Ѕ частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачці постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частку спадкової квартири у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказану квартиру.

Відповідач ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом не одержував, про його місцезнаходження та місце проживання з 2010 року позивачці, іншим родичам не відомо.

В період з січня 2008 року до жовтня 2009 року, в період тяжкої хвороби, спадкодавець ОСОБА_4 мешкала з сином - відповідачем ОСОБА_2 , але, оскільки він не бажав її доглядати, а вона сама була не в змозі себе обслуговувати, на запрошення позивачки, у жовтні 2009 року переїхала до неї в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

З жовтня 2009 року і до моменту смерті ОСОБА_4 перебувала в безпорадному стані, а саме була неспроможна своїми силами, через похилий вік, тяжкі хвороби, фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим, вона потребувала стороннього догляду, допомоги й піклування.

ОСОБА_2 жодного разу її не відвідав, про стан її здоров`я не цікавився, ніякої матеріальної допомоги не здійснював, хоча мав роботу з постійним доходом, а в грудні 2009 року навіть придбав автомобіль.

На всі прохання позивачки до відповідача надати матеріальну допомогу на утримання матері, відповідач їй відмовляв, хоча мав можливість її надати.

Натомість, позивачка, незважаючи на дуже скрутне матеріальне становище, здійснювала повний догляд за хворою бабусею, годувала її, купувала ліки, кошти на які вимушена позичати у друзів та сусідів.

З виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 вбачається, що адреса хворої вказана: АДРЕСА_1 . Вона спостерігалась у 9 міській поліклініці Дніпровського району до моменту смерті з діагнозом: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз.

З витягу з амбулаторної карти хворої ОСОБА_4 вбачається, що вона була обстежена 09.11.2009 року за місцем реєстрації її онуки - ОСОБА_1 , яка здійснювала догляд. Стан хворої став постійно погіршуватись на протязі останніх 3-4 років, у зв`язку з неможливістю себе обслуговувати, переїхала до онуки в листопаді 2006 року.

Отже, відповідач ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги померлій матері, яка через похилий вік та тяжку хворобу була в безпорадному стані.

Частиною 5 статті 1224 Цивільного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Таким чином, вважає, що відповідач внаслідок своїх умисних дій повинен бути усунений від права на спадкування на ј частку квартири АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що він ухилявся від надання допомоги матері, яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані.

З наведених підстав просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом за померлою 23.04.2010 року ОСОБА_4 на Ѕ частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка, її представник в судове засідання не з`явились, звернулись із заявою про розгляд справи без їх участі. Позов підтримують і просять задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі заперечень проти позову не надали. В судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Нотаріус на виконання ухвали суду надіслав копію спадкової справи, до суду звернуся із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 01.09.2015 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Після її смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на момент смерті на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.1995 року.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповіту ОСОБА_4 не залишила, а отже, спадкування здійснюється за законом.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом першої черги після її смерті стали: її син ОСОБА_3 , її донька ОСОБА_6 , її син ОСОБА_2 і позивачка ОСОБА_1 в порядку спадкування за правом представлення, оскільки її батько ОСОБА_5 , син спадкодавця, помер раніше матері.?

Згідно матеріалів спадкової справи, у відповідності до вимог ст.ст. 1269, 1270 ЦК України у встановлений законом шестимісячний строк позивачка звернулась до Другої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З відповідними заявами звернулися інші спадкоємці: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Спадкоємиця ОСОБА_6 відмовилася від спадщини на користь ОСОБА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30 березня 2016 року в справі №2/334/748/16 провадження 334/10407/15-ц за ОСОБА_3 визнано право власності на Ѕ частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачці постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частку спадкової квартири у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказану квартиру.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За змістом ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Реєстрація ТОВ ЗМБТІ за спадкодавцями права спільної часткової власності на квартиру відповідала чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19.01.1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

У відповідності до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Оскільки при укладенні договору усі вимоги, передбачені ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» між сторонами були виконані, з часу укладення до теперішнього часу договір купівлі-продажу ніким не оспорювався, право власності померлої було зареєстроване належним чином в ОП ЗМБТІ, у спадкодавця існувало право власності на цю нерухомість, оскільки на момент придбання (купівлі-продажу) квартири біржові угоди не потребували нотаріального посвідчення, а фактично укладений договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна був виконаний повністю.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Як встановлено судом, спадкоємцями першої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , а також позивачка ОСОБА_1 , яка спадкує за правом представлення, відтак, кожному з них у спадщині належала ј частка.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на ј частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , є законними та обґрунтованими.

Вимоги позову щодо визнання права власності на іншу ј частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , є похідними від вимог про усунення від спадкування ОСОБА_2 .

Позивачка просить, усунувши від права наспадкування ОСОБА_2 на ј частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , визнати за нею право власності на зазначену ј частку квартири.

При цьому, жодного обґрунтування, у зв`язку з чим ј частка квартири, яка в порядку спадкування належить спадкоємцю ОСОБА_2 , у разі усунення його від спадкування, повинна перейти до позивачки, за наявності інших спадкоємців за законом першої черги, позовна заява не містить.

При вирішенні спору про усунення від права на спадкування ОСОБА_2 суд виходить з наступного.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України від 30.05.08 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, при вирішенні справи про усунення осіб від права на спадкування повинний встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цій особі.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, проявляється в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій.

Для задоволення вимог за ч 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від наданім спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цій особі.

У постановах Верховного суду в складі колегії суддів Другої судової палати касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справах № 337/6000/15-ц та від 04.07.2018 у справі 404/2163/16ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язків забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у складі колегії суддів Другої судової Палати касаційного цивільного суду від 25.03.2019 року по справі №766/810/17, провадження 61-37615св18 (ЄДРСРУ№ 80783119), від 11.02.2019 року по справі №756/11676/16ц.провадження № 61-34600св18 (ЄДРСРУ № 79806136).

В обґрунтування підстав позову позивачка посилається на те, що з жовтня 2009 року і до моменту смерті ОСОБА_4 перебувала в безпорадному стані, була неспроможна своїми силами, через похилий вік, тяжкі хвороби, фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим потребувала стороннього догляду, допомоги й піклування, і що виключно позивачка, незважаючи на дуже скрутне матеріальне становище, здійснювала повний догляд за хворою бабусею, годувала її, купувала ліки, кошти на які вимушена позичати у друзів та сусідів. Відповідач ОСОБА_2 жодного разу її не відвідав, про стан її здоров`я не цікавився, ніякої матеріальної допомоги не здійснював, хоча мав таку можливість.

Однак на підтвердження цих обставин позивачка не надала суду жодних доказів.

Таким чином, позивачем не доведено, що ОСОБА_4 перебувала у безпорадному стані, оскільки не могла фізично і матеріально самостійно забезпечити умови свого життя.

Крім цього, суд має з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

З доводів позивачки, що виключно вона здійснювала повний догляд за хворою бабусею,слідує, що інші її діти також ненадавали необхідної допомоги, однак на такі обставини позивачка не посилається.

Таким чином, вимоги позову про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після матері ОСОБА_4 і визнання за позивачкою права власності на його частку у спадковому майні є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині визнання права власності на ј частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 . В решті позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Друга Запорізька державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на ј частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

В решті позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Складення повного судового рішення - 07.12.2020.

Суддя: Турбіна Т. Ф.