Справа № 526/2056/20
Провадження № 2/526/643/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 листопада 2020 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Киричка С.А.,

з участю секретаря - Широколави О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в м. Гадяч цивільну справу № 526/610/20 за позовом ОСОБА_1 до Петрівсько-Роменської сільської ради, третя особа: приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визнання права власності на майно,

встановив:

13 листопада 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до Петрівсько-Роменської сільської ради, третя особа: приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визнання права власності на майно.

Свій позов мотивує тим, що будинковолодіння в АДРЕСА_1 відносилося до типу колгоспного двору, де проживав свекор позивачки ОСОБА_2 . Право власності на будинок не було зареєстровано належним чином. Присадибна земельна ділянка була приватизована та ім`я ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті за заявою ОСОБА_3 була відкрита спадкова справа №800/2004. За життя ОСОБА_3 не оформив право власності на вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після його смерті із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина ОСОБА_1 . При зверненні до нотаріуса, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на будинковолодіння, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього.

Сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Петрівсько-Роменської сільської ради будинковолодіння по АДРЕСА_1 згідно по господарської книги №6 особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на 01.07.1990 року відносилося до типу колгоспного двору, членами колгоспного двору були ОСОБА_2 голова двору. Земельна ділянка вищевказаного домогосподарства складає 0,46 га та приватизована.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26.

За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року належало ОСОБА_2 повністю.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 05.07.1981 року зареєстрували шлюб, після чого вона своє дошлюбне прізвище змінила на прізвище чоловіка ОСОБА_5 .

Приватним нотаріусом Заєць Н.М. на ім`я ОСОБА_3 видавалися свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,3882 га та 0,0900 га.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Заєць Н.М. № 3705/01-16 від 18.11.2020 року, нею була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер 01.02.2020 року №26/2020. Заяву про відкриття спадщини подала його дружина ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , що помер 01.02.2020 року.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Інвентаризаційна оцінка домоволодіння в цілому була проведена 09.09.2020 року, про що свідчить копія Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , проведеної Полтавським БТІ «ІНВЕНТАРИЗАТОР».

Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, п.11 ч.1 ст. 346, 392, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Петрівсько-Роменської сільської ради, третя особа: приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на майно, успадкуване після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та належало його батьку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою «А-1», сараю - «Б», погребу «б», вбиральні «В», сараю «Г», сараю «Д», гаражу «Е», огорожі №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 01.12.2020 року.

Суддя: С. А. Киричок