ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1957/19 Номер провадження 88-ц/814/10/20 Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про перегляд судового рішення у справі № 532/1957/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ПП «Транс Логістик» про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, за нововиявленими обставинами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, просила:

- стягнути з ПрАТ «СК «УСГ» на її користь 139 607 грн. страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого,

- стягнути з ПП «Транс Логістик» на її користь 45 324 грн. різниці між загальним розміром моральної шкоди, завданої їй смертю потерпілого та сумою страхового відшкодування такої шкоди, виплаченої на її користь ПрАТ «СК«УСГ» ,

- вирішити питання судових витрат.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок ДТП за участю водія ПП «Транс Логістик» ОСОБА_2 помер її син ОСОБА_3 . Даними діями їй завдано матеріальної та моральної шкоди, що полягає у витратах на поховання, позбавлення права на отримання утримання від сина, оскільки вона є інвалідом першої групи. Незважаючи на її численні звернення до ПрАТ «СК«УСГ», їй було виплачено лише 44 676 грн. страхового відшкодування моральної шкоди. У здійсненні інших страхових виплат безпідставно відмовлено. Оскільки ПрАТ «СК «УСГ» їй сплачена моральна шкода у розмірі 44 676 грн, то ПП «Транс Логістик» повинен відшкодувати різницю від оціненої нею шкодою у розмірі 90 000 грн., а саме 45 324 грн.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2019 року затверджена мирова угода, укладена між ПП «Транс Логістік» і ОСОБА_4 ; закрите провадження у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «Транс Логістік» (т.1 а.с.221-224).

З урахуванням заяв про збільшення і про зменшення розміру позовних вимог (т.1 а.с.168-175, 189-192) ОСОБА_1 остаточно просила ухвалити рішення, яким стягнути з ПрАТ «Українська страхова група» на її користь 129 963 грн. 40 коп. страхового відшкодування з урахуванням пені за 124 днів прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми 134 028 грн. станом на 18 листопада 2019 року.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «УСГ» задоволено частково (т.2 а.с.18-25).

ПрАТ «СК «УСГ» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з ПрАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди на поховання у розмірі 5 579 грн., пені у розмірі 8 140,36 грн, трьох відсотків річних від простроченої суми, що становить 739,86 грн., та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Також просило, змінити рішення в частині стягнення з ПрАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у зв`язку зі смертю годувальника: стягнути на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування одноразово, за один рік, з 01.03.2020 року по 31.02.2021 року в сумі 22 338 грн., а з 01.03.2021 року в розмірі 1 861,50 грн. щомісячними платежами, довічно, в межах суми страхового відшкодування в розмірі 107 908,55 грн. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги накладні та рахунок на загальну суму 5 579 грн, оскільки вони не є розрахунковими документами та не підтверджують витрати ОСОБА_1 на поховання потерпілого в розумінні ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому ці витрати, начебто понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню, як і пеня та три проценти річних, що нараховані на суму одноразової виплати за три роки.

Не взято до уваги копію платіжного доручення № 5554 від 25 лютого 2020 року, згідно якого позивачу сплачено кошти, пов`язані з втратою годувальника, в розмірі 1 861,50 грн. за лютий 2020 року, отже судом неправильно визначений залишок ліміту страхових виплат.

Звертається увага на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що відповідач почав виконувати взяті на себе зобов`язання зі сплати щомісячних платежів лише після звернення позивача до суду, оскільки лише 25.11.2019 року на адресу ПрАТ «СК «УСГ» надійшов повний пакет необхідних для нарахування страхових виплат від ОСОБА_1 , 03 грудня 2019 року страховою компанією складено акт № ДКЦВ-17691/2 та виплачено страхове відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника за період з 19 жовтня 2018 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 26 721 грн. 55 коп.

Стверджується, що суд першої інстанції безпідставно надав перевагу відповідачу, ухваливши стягнути одноразово страхове відшкодування за три роки, чим збільшено фінансове навантаження на ПрАТ «СК «УСГ» (т.2 а.с.32-39).

Адвокат Репало Д.О., представник ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні судових витрат, а саме: 13 000 грн. компенсації витрат на професійну правничу допомогу та 1 998,99 грн. компенсації вартості проїзду адвоката до суду, постановити в цій частині нове рішення, яким задовольнити дані позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності доказів понесених судових витрат позивачем, оскільки матеріали справи містять договір, укладений з адвокатом, квитанцію про оплату послуг адвоката, адвокат приймав участь в судових засіданнях та подавав процесуальні документи, які є у справі.

Суд першої інстанції не взяв до уваги також те, що для того, щоб адвокат приймав участь у судових засіданнях, йому потрібно було приїхати до смт.Кобеляки на автомобілі і позивач оплачувала витрати на пальне.

Висновки суду першої інстанції не узгоджуються правовою позицією, викладеною у постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Заявлені до стягнення судові витрати є співмірними з обсягом виконаної роботи з урахуванням відрядження до іншого міста (т.2 а.с.52-60).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2020 року рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення по суті заявлених вимог (т.2 а.с.84-105).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в зв`язку із смертю годувальника, одноразово, за три роки, з 1.03.2020 по 31.03.2023 року в сумі 67 014 грн. (шістдесят сім тисяч чотирнадцять), а з 01.04.2023 року в розмірі 1 861,50 грн. (одна тисяча вісімсот шістдесят одна грн. 50 коп.) щомісячними платежами, довічно, в межах суми страхового ліміту в розмірі 108 850,40 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 5 579 грн. страхового відшкодування витрат на поховання.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 625,62 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання і 56,86 грн. три відсотки річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 6 500 грн. витрат з оплати правничої допомоги, 999 грн. 50 коп. витрат на купівлю пального.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» судовий збір на користь держави у розмірі 768, 40 грн.

Витрати Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 974,73 грн. компенсовано за рахунок держави.

У вересні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» подало заяву про перегляд постанови апеляційного суду у зв`язку з нововиявленими обставинами (т.2 а.с.120-123).

В обґрунтування заяви Товариство посилалось на те, що 25 серпня 2020 року на запит адвоката отримані відомості про смерть позивачки ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто за день до ухвалення рішення судом першої інстанції.

У зв`язку з наведеним та, враховуючи виплати, які здійсненні Товариством на день смерті позивачки, заявлено вимогу про скасування рішення суду апеляційної інстанції із закриттям провадження у справі.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про перегляд судового рішення у справі № 532/1957/19 за нововиявленими обставинами задоволено частково (т.2 а.с.160-168).

Постанову Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2020 року скасовано.

Провадження в частині позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, в зв`язку із смертю годувальника, одноразово, за три роки, з 1.03.2020 по 31.03.2023 року в сумі 67 014 грн., а з 01.04.2023 року в розмірі 1861,50 грн. щомісячними платежами, довічно, в межах суми страхового ліміту в розмірі 108 850,40 грн., закрито, відповідно п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Провадження в частині позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 5 579 грн. страхового відшкодування витрат на поховання, 625,62 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання, 56,86 грн. три відсотки річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України зупинено до встановлення кола спадкоємців ОСОБА_1 і залучення їх до участі у справі в якості правонаступників позивача.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року відновлено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості позивача ОСОБА_5 спадкоємця ОСОБА_1 (т.2 а.с.177-180).

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційних скарг ПрАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_1 , приходить до таких висновків.

Відповідно до п.2, п.3 ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може задовольнити заяву, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог, а також скасувати судове рішення і закрити провадження у справі.

Матеріалами справи підтверджені такі фактичні обставини.

19 жовтня 2018 року близько 19 години 50 хвилин, в темний час доби, на автодорозі Дніпро Царичанка Кобеляки - Решетилівка від с.Бутенки Кобеляцького району у напрямку м. Кобеляки рухався автомобіль MAN TOM 18.240 д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який, рухаючись по вул. шосе Полтавське в межах с. Бережнівка Кобеляцького району Полтавської області, в районі нерегульованого перехрестя з вулиці Миру скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перетинав проїзну частину поза межами пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля MAN TOM 18.240 д.н.з НОМЕР_1 і вийшов на смугу руху вказаного транспортного засобу із-за задньої частини невстановленого в ході досудового розслідування транспортного засобу, що рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

ОСОБА_3 був сином ОСОБА_1 , і вона як людина похилого віку, інвалід першої групи, який потребує постійного догляду, мала право на утримання від свого сина.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту, слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 31 січня 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000502 від 20 жовтня 2018 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Згідно накладних та рахунку від 20 жовтня 2018 року ОСОБА_1 придбала ритуальні товари, пов`язані з похованням сина ОСОБА_6 , на загальну суму 5 579 грн.

Транспортний засіб MAN TOM 18.240, д.н.з НОМЕР_1 , належить ПП «Транс Логістик» та на підставі полісу № АК /795333 був забезпечений в ПрАТ «Страхова компанія «УСГ».

ПП «Транс Логістик» повідомило ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» про дорожньо-транспортну пригоду 24.10.2018 року.

18 квітня 2019 року, 05 червня 2019 року, 17 вересня 2019 року, 02 жовтня 2019 року, 02 жовтня 2019 року та 21 листопада 2019 року ОСОБА_1 зверталась до ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявами про одноразову виплату страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілого.

ПрАТ «СК «УСГ» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 44 676 грн, що становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

24 липня 2019 року ПрАТ «СК «УСГ» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування (моральна шкода) у розмірі 44 676 грн.

15 жовтня 2019 року ПрАТ «СК «УСГ» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування (витрати на нагробний пам`ятник) у розмірі 10 450 грн.

За період з жовтня 2018 року по грудень 2019 року ПрАТ «СК «УСГ» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 26 721,55 грн.

31 січня 2020 року ПрАТ «СК «УСГ» виплачено ОСОБА_1 1 861,50 грн. страхового відшкодування за січень 2020 року.

25 лютого 2020 року ПрАТ «СК «УСГ» виплачено ОСОБА_1 1 861,50 грн. страхового відшкодування за лютий 2020 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач є особою похилого віку, якій виповнилося 79 років, є інвалідом першої групи безстроково, потребує постійного догляду, має ряд захворювань, а також те, відповідач почав виконувати взяті на себе зобов`язання зі сплати щомісячних платежів лише після звернення позивача до суду, що є виключними обставинами, тому вважав за можливе стягнути шкоду, передбачену ст.1200 ЦК України, одноразово за три роки в сумі 67 014 грн., іншу частину стягувати щомісячними платежами довічно, в межах суми страхового відшкодування у сумі 110 711,95 грн.

Також суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог щодо стягнення витрат на поховання у розмірі 5 579 грн., пені у сумі 8 140,36 грн у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань станом на час розгляду справи, три відсотки річних від простроченої суми у сумі 739,86 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування коштів, понесених позивачем за надання їй правничої допомоги та витрат на придбання пального, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів у підтвердження цих вимог.

З висновками суду першої інстанції не можна погодитися у повній мірі з таких підстав.

Стосовно апеляційної скарги, поданої адвокатом Репалом Д.О. як представником ОСОБА_1 апеляційний суд зауважує таке.

Частиною першою ст.58 ЦПК України встановлено, що сторона може братии участь у судловому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Повноваження авдоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (ч.4 ст.62 ЦПК України).

Згідно ч.1 ч.2 ст.26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до ч.1 ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Репало Д.О. у суді першої інстанції діяв як представник позивача ОСОБА_1 на підставі ордера від 01 жовтня 2019 року (т.1 а.с.182), договору про надання правничої допомоги без дати (т.2 а.с.10-11).

Апеляційна скарга на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2020 року подана адвокатом Репалом Д.О. як представником ОСОБА_1 07 квітня 2020 року, до апеляційної скарги, яка підписана адвокатом Репалом Д.О., долучений ордер, виданий 06 квітня 2020 року (т.2 а.с.62).

Позивач ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.149), отже на час подання апеляційної скарги договір про надання правничої допомоги припинив свою дію відповідно до ст.608 ЦК України та у адвоката Репала Д.О. були відсутні повноваження на представництво інтересів ОСОБА_1 , у тому числі він не мав права підписувати та подавати апеляційну скаргу від її імені.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що подано особою, яка не має право її підписувати.

З огляду на наведене апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Репала Д.О., представника ОСОБА_1 , на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2020 року підлягає закриттю.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «УСГ», апеляційний суд виходить з такого.

Згідно ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Страховик зобов`язаний, зокрема у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункт 3 частини першої ст. 988 ЦК України).

У разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (частина перша ст.992 ЦК України).

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (частина перша статті 624 ЦК України).

Нормами ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано проведення страховиком виплат, пов`язаних із смертю потерпілого, зокрема пунктом 27.4. передбачено, що страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку;

Відповідно до пункту 34.1 ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Пунктом 36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили;

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Пунктом 36.5 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Це положення закону кореспондується з приписами пункту третього частини першої ст.20 Закону України «Про страхування», згідно яких страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами (ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Відповідно ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ч.1 ст. 11 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку. Фінансова звітність підписується керівником (власником) підприємства або уповноваженою особою у визначеному законодавством порядку та бухгалтером або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства. У разі якщо бухгалтерський облік підприємства ведеться підприємством, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, фінансову звітність підписують керівник підприємства або уповноважена особа, а також керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа. При цьому відповідальність підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, визначається законом та договором про надання бухгалтерських послуг. Фінансову звітність підприємства, що становить суспільний інтерес, підписують керівник або уповноважена особа у визначеному законодавством порядку та головний бухгалтер. Фінансова звітність недержавних пенсійних фондів та інститутів спільного інвестування підписується у порядку, передбаченому законодавством. Відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання та оприлюднення фінансової звітності несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Пунктом 2.2. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи.

Документальне відображення записів у бухгалтерському обліку регламентовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.95 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704.

Пунктом 2.4. Положення № 88 встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити:

-найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ;

- назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції;

- одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі);

- посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змоги ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У підтвердження витрат на поховання ОСОБА_1 подала суду накладні від 20.10.2018 року на придбання у фізичної особи підприємця ОСОБА_7 вінків на суму 1 141 грн. та речей для поховання на суму 1 730 грн., а також рахунок № 2010 від 20.10.2018 року на придбання у ОСОБА_8 речей для поховання на суму 2 708 грн. (т.1 а.с.24-26).

Дослідивши зміст наданих ОСОБА_1 документів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що надані докази є первинними документами, які оформлені відповідно до вимог ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», і достовірно підтверджують факт здійснення позивачкою витрат на придбання ритуальних товарів, необхідних для проведення поховання.

Таким чином доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «УСГ» в частині відшкодування витрат на поховання в розмірі 5 579, 00 грн. є необґрунтованими.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Отже, законодавством передбачене нарахування пені за прострочення страховика у разі його наявності, а також, зважаючи на юридичну природу спірних правовідносин, до прострочення страховика застосовується частина друга ст. 625 ЦК України.

При цьому, нарахування трьох відсотків річних на прострочену суму здійснюється незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Основою для розрахунку пені і трьох відсотків річних є розмір простроченої суми страхового відшкодування і тривалість прострочення.

Матеріалами справи підтверджується, що 18 квітня 2019 року відповідач отримав від позивача необхідні документи для прийняття рішення про сплату страхового відшкодування по витратам на поховання у сумі 5 579 грн. (т.1 а.с.37-40), проте упродовж 90 днів, тобто до 17 липня 2019 року (п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») не ухвалив рішення про сплату страхового відшкодування.

У заявах про збільшення і про зменшення позовних вимог (т.1 а.с.168,189) позивач просить стягнути пеню і три відсотки річних за станом на 18 листопада 2019 року, отже період (тривалість) прострочення становить з 17 липня 2019 року по 18 листопада 2019 року.

Суд першої інстанції нарахував пеню і три відсотки річних на суму 72 593 грн., яка складається з одноразової страхової виплати за три роки у сумі 67 014 грн. і страхового відшкодування витрат на поховання у сумі 5 579 грн.

Такий розрахунок не узгоджується з нормами ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими не передбачено покладення на страховика обов`язку здійснити одноразову страхову виплату за три роки одноразово, оскільки це є право страховика, але не обов`язок.

Окрім того, постановою Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2020 року на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, в зв`язку із смертю годувальника, одноразово, за три роки, з 1.03.2020 по 31.03.2023 року в сумі 67 014 грн., а з 01.04.2023 року в розмірі 1861,50 грн. щомісячними платежами, довічно, в межах суми страхового ліміту в розмірі 108 850,40 грн.

Отже, слід виходити з того, що мало місце прострочення страховика лише у частині сплати страхового відшкодування по підтвердженим витратам на поховання у сумі 5 579 грн.

Розрахунок пені проводиться за формулою: сума заборгованості/кількість днів у році Х кількість прострочених днів Х подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення = пеня)

Дата початкуКінцева датаКількість днів у роціСума боргуПодвійна облікова ставка НБУ на даний періодКількість прострочених днівпеня
17.07. 201918.07.90,35015,35
19.07.201905.09.90,3449254,65
06.09.201924.10.90,3349247,16
25.10.201918.11.90,3125118,46
Всього 625,62

Три відсотки річних розраховуються за формулою: (сума боргу х 3 % х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році).

3% річних за період з 17.07.2019 року по 18.11.2019 року, складають: 5 579 Х 3% Х 124/ 365 = 56,86 грн.

Отже, з ПрАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 625,62 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання і 56,86 грн. три відсотки річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України, тобто всього 682 грн. 48 коп.

Керуючись п.1 ч.2 ст.423, п.2, п.3 ч.3 ст.429 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2020 року скасувати, ухваливши нове рішення по суті заявлених вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .) спадкоємця ОСОБА_1 , 5 579 грн. страхового відшкодування витрат на поховання, 625,62 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання і 56,86 грн. три відсотки річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Репала Д.О., представника ОСОБА_1 , на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2020 року закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09 грудня 2020 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов