Справа № 214/3894/19
Провадження № 2/211/212/20
У Х В А Л А

іменем України

07 грудня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Преліповій О.М.

за відсутності сторін,

розглянувши в м. Кривому Розі заяву відповідача ОСОБА_1 про постановлення у справі додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промснабекс» до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди нерухомого майна,-

встановив :

24.06.2020 року відповідачів ОСОБА_1 звернулася із заявою про постановлення у справі додаткового рішення про стягнення з позивача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промснабекс» до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди нерухомого майна. В обґрунтування такої заяви вказує на те, що позивач ТОВ «Промснабекс» звертався до суду з позовом до нього про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди нерухомого майна. 21.05.2020 року ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу вказаний позов залишено без розгляду за заявою позивача. Так за захистом своїх прав він був змушений звертатися до суду з позовними вимогами про усунення перешкод в користуванні його власним приміщенням шляхом виселення ТОВ «Промснабекс», провадження у справі було зупинено у зв`язку із поданням вказаного позову ТОВ «Промснабекс».

З моменту відкриття провадження у справі за позовом ТОВ «Промснабекс» до нього, представник позивача систематично під будь яким приводом не з`являвся в судові засідання, чим навмисно затягував розгляд справи. Він звертався з відповідними скаргами до суду.

Вважає що позивач умисно систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню справи, проявляючи недобросовісність та зловживання процесуальними правами, маючи протиправну мету - якомога довше затягнути вирішення питання в іншій справі за його позовом , безоплатно користуючись його приміщенням.

В той же час він сумлінно ставився до розгляду справи у суді, кожного разу приходив зі своїм адвокатом Ткаченко О.П. у судові засідання які відкладалися з вини позивача, у зв`язку із чим він був вимушений нести витрати на правничу допомогу.

З огляду на вказане, вважає дії позивача у справі не обґрунтованими, протиправними та такими, що призвели до безпідставних значних витрат з його боку.

Посилаючись на ЗУ № 540-ІХ від 30.03.2020 року просить поновити строк для подання заяви про компенсацію судових витрат та вважати заяву про ухвалення додаткового рішення поданою у встановлений законодавством строк.

Відповідач ОСОБА_1 у заяві про постановлення у справі додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу просив розглядати цю заяву за відсутності сторін та надати йому копію рішення, ухвалене за результатом розгляду його заяви.

Представник позивача ТОВ «Промснабекс» до суду не з`явився.

Суд,дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з огляду на наступне.

21.05.2020 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено ухвалу про залишення позову без розгляду за заявою представника позивача.

Зі змісту статті 270ЦПК України вбачається, що додаткове рішення у справі може бути ухвалено в тому разі, коли судом було розглянуто позовні вимоги по суті (ухвалено рішення у справі), з однієї із підстав:

1) якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) якщо судом не вирішено питання про судові витрати;

4) якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У даній справі судом не приймалось рішення по суті позовних вимог, оскільки позовну заяву на підставі п.5 ч.1ст.257 ЦПК України залишено без розгляду.

Таким чином, процесуальних підстав ухвалення додаткового рішення у справі судом не вбачається.

Відповідно до ч.3 ст.257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Процесуальний порядок вирішення судом питання про розподіл судових витрат, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу, в разі залишення позову без розгляду, передбачений ч.ч. 5, 6ст.142 ЦПК України.

Таким чином, процесуальне питання щодо розподілу судових витрат, в разі залишення позову без розгляду, може бути вирішено судом шляхом постановлення ухвали в порядку та на підставах, передбаченихст.142 ЦПК України з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.6 ст.142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення такої ухвали, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При цьому, з огляду на зміст вказаної статті, на заявника покладається обов`язок довести фактичне понесення таких витрат, а також довести необґрунтованість дій позивача.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1)подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана),подання клопотання(заяви)для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (ч.2ст.44 ЦПК України).

В свою чергу процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони.

Як вбачається з роз`яснень в п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його права та інтереси порушено.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст.55,124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Дана правова позиція зазначена у Постанові Верховного Суду № 148/312/16-ц від 26 вересня 2018 року.

При цьому, відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

У заяві про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи відповідач посилається на дії позивача які є необґрунтовані та протиправні.

Суд зазначає, що перш за все звертатися до суду за захистом своїх прав це право позивача, передбачено цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмеження у його реалізації.

Явка в судове засідання є правом будь-якої особи, яка бере участь у справі, в тому числі і позивача.

Отже неявка представника позивача до суду не може вважатися необгрутованими діями.

Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами, систематичне протидіяння правильному та швидкому вирішенню спору або що позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача, що виключає собою право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, оскільки це нічим не підтверджено.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про стягнення витрат у цивільній справі а також не вбачає жодних правових підстав для ухвалення додаткового рішення суду, адже обставини розгляду справи та прийняття кінцевого процесуального рішення у даному випадку суперечать положенням ст.270 ЦПК України.

З огляду на викладене суд вважає за недоцільне у поновленні пропущеного строку для подання відповідачем заяви про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133,137,138,141,270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про постановлення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промснабекс» до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди нерухомого майна -відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суд протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С. В. Ткаченко