Єдиний унікальний номер 219/1523/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/938/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Соломахи Л.І.,

суддів Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

за участю

секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

боржника ОСОБА_1

представника боржника - адвоката Топчийова Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 219/1523/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Топчийов Євген Володимирович, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню (суддя першої інстанції Любчик О.В.), -

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 березня 2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись, що відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, що відповідач грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору банку своєчасно не надавав, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 07 лютого 2016 року відповідач має заборгованість у сумі 17 764,66 грн., з яких 8 164,77 грн. - заборгованість за кредитом; 7 327,76 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 822,13 грн. - штраф (процентна складова), просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість (а.с. 2 - 3 т. 1).

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року заборгованість за кредитом - 8 164,77 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 7 327,76 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені у сумі 950,00 грн., штрафів у сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та у сумі 822,12 грн. (процентна складова) відмовлено (а.с. 69 - 71 т. 1).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2016 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2016 року скасовано (а.с. 88 т. 1).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі за № 219/1523/16-ц позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року: заборгованість за кредитом - 8 164,77 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 7 327,76 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 950,00 грн., штрафів в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та в сумі 822,13 грн. (процентна складова) відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судові витрати у сумі 1 378,00 грн. (а.с. 177 - 178 т. 1).

Судом першої інстанції встановлено, що 03 березня 2010 року між позичальником ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позичальник ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ "Приватбанк" зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Позичальник ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов кредиту, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року (а.с. 4 - 7 т. 1).

У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором позичальник ОСОБА_1 станом на 07 лютого 2016 року має заборгованість у розмірі 15 492,53 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 8 164,77 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 7 327,76 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, доказів погашення заборгованості суду не надано, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 8 164,77 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 7 327,76 грн. підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення пені та штрафів є необґрунтованим, оскільки відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, і відповідно до статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" штрафні санкції за укладеним кредитним договором нараховувати заборонено (а.с. 177 - 178 т. 1).

20 листопада 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Топчийов Є.В. на підставі ордеру про надання правової допомоги серії ДН № 094685 від 13 листопада 2019 року (а.с. 51 т. 2), звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зазначав, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі за № 219/1523/16-ц з нього на користь ПАТ КБ "Приватбанк" стягнута заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року: за тілом кредиту - 8 164,77 грн., за процентами за користування кредитом - 7 327,76 грн. та судовий збір у сумі 1 378,00 грн.

Після набрання рішенням суду законної сили він у травні 2017 року звернувся до Бахмутського відділення Банку для добровільного погашення заборгованості, яка була стягнута з нього за рішенням суду.

У зв`язку з відсутністю у нього всієї суми заборгованості працівники Банку запропонували йому вносити суми на картку, якою він скористався при отриманні кредиту.

31 травня 2017 року він вніс на картку 950 грн., 08 червня 2017 року - 700 грн., 22 червня 2017 року - 800 грн., 12 липня 2017 року - 700 грн., 24 липня 2017 року - 700 грн., 08 серпня 2017 року - 700 грн., 23 серпня 2017 року - 800 грн., в вересні 2017 року - 1500 грн. (двома платежами), 09 жовтня 2017 року - 700 грн., 30 жовтня 2017 року - 800 грн., 06 листопада 2017 року - 700 грн., 27 листопада 2017 року - 800 грн., 07 грудня 2017 року - 700 грн., 28 грудня 2017 року - 800 грн., 12 січня 2018 року - 700 грн., 22 січня 2018 року - 800 грн., 07 лютого 2018 року - 700 грн., 23 лютого 2018 року - 800 грн., 07 березня 2018 року - 700 грн., 22 березня 2018 року - 800 грн.

Після сплати в березні 2018 року платежів він звернувся до Банку, де йому повідомили, що він повинен сплатити ще судовий збір.

В квітні 2018 року він сплатив судовий збір двома платежами: 10 квітня 2018 року - 1 000 грн., 20 квітня 2018 року - 378 грн.,

Загальна сплачена ним сума складає 17 228 грн., тобто стягнуту з нього за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року ним переплачено на 357,47 грн.

Після сплати судового збору він знову звернувся до працівників Банку, які повідомили йому, що претензій не мають.

В червні 2019 року з його заробітної плати було утримано 1 817,05 грн. В бухгалтерії підприємства йому дали довідку від 13 червня 2019 року за вих. № 77, в якій зазначено, що на підприємстві перебуває постанова державного виконавця від 09 квітня 2019 року за ВП № 57387852, відкритим на підставі виконавчого листа, виданого 26 травня 2017 року на підставі рішення суду від 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц, та що з його заробітної плати утримано виконавчий збір у сумі 1 687,05 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 130 грн.

13 червня 2019 року він звернувся до державного виконавця Бахмутського МР ВДВС ГТУЮ Іванової С.І. та надав їй квитанції про сплату в повному обсязі сум, стягнутих з нього рішенням суду від 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц. Державний виконавець квитанції до матеріалів виконавчого провадження не долучив, виконавче провадження не закрив, мотивуючи тим, що Банк виконавчий лист не відзивав і вважає, що він, ОСОБА_1 , рішення суду не виконав, оскільки сплачував суми не на рахунок, зазначений у рішенні суду, а на картку, що не є виконанням рішення суду.

В той же день, 13 червня 2019 року, він звернувся до працівників Банку, які пояснили, що він неправильно погашав заборгованість за рішенням суду.

Вважає, що він у повному обсязі виконав рішення суду і не має значення яким шляхом, оскільки гроші, які він клав на картковий рахунок, були списані Банком на погашення процентів, які після ухвалення рішення нараховуватися вже не могли, у тому числі Банк не мав права погашати ті проценти, за якими вже прийнято рішення суду. На час виконання рішення суду була встановлена тверда сума, яку він, ОСОБА_1 , зобов`язаний був за рішенням суду сплатити Банку.

Іншої заборгованості перед Банком, крім заборгованості за рішенням суду від 24 березня 2017 року по справі № 219/1523/16, він не має.

Посилаючись на те, що виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом (в тому числі самостійне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання) відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для закінчення виконавчого провадження, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття. 599 цього Кодексу), що рішення суду ним виконано добровільно в повному обсязі до початку його примусового виконання, просив визнати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц (провадження № 2/219/197/2017) таким, що не підлягає виконанню (а.с. 44 - 45 т. 2).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 , який діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено (а.с. 106 - 107 т. 2).

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 вносив кошти на картковий рахунок, відкритий при укладанні кредитного договору, а не на розрахунковий рахунок, зазначений в рішенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року для виконання рішення суду. Доводи боржника ОСОБА_1 про добровільне виконання рішення суду стягувачем та державним виконавцем не визнані, спростовуються матеріалами справи (а.с. 62 - 63 т. 2).

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Топчийов Є.В., в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та ухвалити нове рішення про задоволення його заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при розгляді заяви суд не врахував, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі за №219/1523/16-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 03.03.2010 року: за тілом кредиту у сумі 8 164,77 грн., за відсотками за користування кредитом у сумі 7 327,76 грн.; у задоволені позовних вимог про стягнення пені у сумі 950 грн., штрафів у сумі 500 грн. (фіксована частина) та у сумі 822,13 грн. (процентна складова) відмовлено; стягнуто судовий збір у сумі 1 378 грн. Тобто, загальна заборгованість ОСОБА_1 перед Банком за кредитним договором б/н від 03.03.2010 року становить 15 492,53 грн. та судовий збір у сумі 1 378 грн., всього 16 870,53 грн. (15 492,53 + 1 378).

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України ця обставина - розмір заборгованості - не доказується при розгляді інших справ. Тобто 16 870,53 грн. - це вся сума, яку повинен був сплатити ОСОБА_1 на виконання вищезазначеного рішення суду.

Банк визнає і відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню, як визнана сторонами по справі, що ОСОБА_1 вніс на рахунок Банку грошові кошти у сумі 17 228 грн. в період з 31 травня 2017 року по 20 квітня 2018 року, тобто в період між датою набрання рішенням суду законної сили та датою звернення Банку до Бахмутського ВДВС з заявою про примусове виконання виконавчого листа (08 жовтня 2018 року).

Тобто ОСОБА_1 добровільно виконав рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі за № 219/1523/16-ц про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором б/н від 03.03.2010 року: за тілом кредиту у сумі 8 164,77 грн., за процентами за користування кредитом у сумі 7 327,76 грн.

Іншої справи та іншого боргу перед АТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_1 на час розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не має.

Суд не врахував, що Банк ці кошти зарахував на погашення заборгованості саме за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року у розмірі заборгованості визначеної рішенням суду.

Суд не перевірив чи справді є інший борг ОСОБА_1 перед Банком і на погашення чого пішли кошти, сплачені ОСОБА_1 в період з 31 травня 2017 року по 20 квітня 2018 рік після ухвалення рішення суду і чи є законними дії Банку щодо зарахування коштів, сплачених ОСОБА_1 на погашення боргу і погашення сум згідно рішення суду, враховуючи, що іншої заборгованості, крім тієї, в задоволенні якої Банку було відмовлено, не існує.

Вважає, що рішення суду ґрунтується на припущеннях.

ОСОБА_1 у повному обсязі виконав рішення суду і немає значення яким шляхом (а.с. 110 т. 2).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Топчийов Є.В., відкрито апеляційне провадження (а.с. 125 - 126 т. 2).

Копія апеляційної скарги боржника стягувачу АТ КБ "Приватбанк" направлена 12 лютого 2020 року (а.с. 128 т. 2) та отримана ним 18 лютого 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 137 т. 2).

03 березня 2020 року до апеляційного суду електронною поштою надійшов відзив стягувача - АТ КБ "Приватбанк" на апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 .

Відповідно до частини четвертої статті 360 ЦПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Докази надсилання (надання) копій відзиву іншим учасникам справи, зокрема, боржнику ОСОБА_1 , до відзиву не додані, а тому такий відзив апеляційним судом не враховується.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 лютого 2020 року справа була призначена до розгляду у судовому засіданні на 04 березня 2020 року (а.с. 132 - 133 т. 2).

У судове засідання апеляційного суду 04 березня 2020 року з`явилися боржник ОСОБА_1 , його представник - адвокат Топчийов Є.В.. Представник стягувача - АТ КБ "Приватбанк" у судове засідання не з`явився.

Стягувач - АТ КБ "Приватбанк" судову повістку-повідомлення про розгляд справи 04 березня 2020 року отримав 25 лютого 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 146 т. 2).

03 березня 2020 року до апеляційного суду надійшла заява представника стягувача Захарова М.І., який діє на підставі довіреності № 481-К-О від 12 лютого 2019 року (а.с. 145 т. 2), про розгляд справи у відсутність представника Банку (а.с. 142 т. 2).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника стягувача - АТ КБ "Приватбанк", явка якого у судове засідання обов`язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Боржник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Топчийов Є.В. у судовому засіданні апеляційного суду 04 березня 2020 року доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення боржника та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга боржника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року: заборгованість за кредитом у сумі 8 164,77 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 7 327,76 грн.; судові витрати у сумі 1 378,00 грн. (а.с. 177 - 178 т. 1).

На підставі зазначеного судового рішення Артемівським міськрайонним судом Донецької області 26 травня 2017 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року: заборгованість за кредитом у сумі 8 164,77 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 7 327,76 грн., та судових витрат у сумі 1 378,00 грн. Згідно виконавчого листа строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 23 травня 2020 року (а.с. 68 т. 2).

На підставі заяви представника ПАТ КБ "Приватбанк" від 18 вересня 2018 року, яка надійшла до Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 08 жовтня 2018 року (а.с. 67 т. 2) старшим державним виконавцем Бахмутського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Івановою С.О. 09 жовтня 2018 року винесено постанову ВП № 57387852 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 219/1523/16-ц, виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької області 26 травня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" боргу у сумі 16 870,53 грн. (а.с. 66 т. 2).

09 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Івановою С.О. винесено постанову ВП № 57387852 про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ДП "Артемсіль" (а.с. 63 - 64 т. 2).

25 квітня 2019 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою, в якій зазначав, що за рішенням суду з нього було утримано 16 870 грн., які в період 2017-2018 років він повністю погасив (а.с. 13 т. 2). До заяви боржник додав копії квитанцій (а.с. 14 - 17 т. 2).

Отримавши заяву боржника ОСОБА_1 , Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області 11 червня 2019 року направив запит стягувачу - ПАТ КБ "Приватбанк", в якому посилався на те, що при виконанні рішення суду про стягнення боргу у сумі 16 870,53 грн. боржником надано копії квитанцій про сплату заборгованості до дня пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання та просив надати інформацію про наявність або відсутність заборгованості за рішенням суду, що зареєстроване за боржником ОСОБА_1 (а.с. 12 т. 2).

Відповідь ПАТ КБ "Приватбанк" на цей запит в матеріалах справи відсутня.

14 червня 2019 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій посилаючись на те, що рішення суду від 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц ним виконано у повному обсязі, просив:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Бахмутського МР ВДВС ГТУЮ Іванової С.О. про відмову у закритті у зв`язку з повним виконанням виконавчого провадження ВП №57387852, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц;

- зобов`язати державного виконавця Бахмутського МР ВДВС ГТУЮ Іванову С.О. усунути порушення шляхом закриття виконавчого провадження ВП № 57387852 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц, у зв`язку з повним виконанням (а.с. 184 т. 1).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2019 року, яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного суду від 19 листопада 2019 року, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Іванової С.О. залишено без задоволення.

Залишаючи без задоволення скаргу боржника ОСОБА_1 , суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що оскаржуючи дії державного виконавця, заявник посилався на те, що державним виконавцем неправомірно не враховані надані ним квитанції та не винесено постанову про закриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 219/1523/16-ц у зв`язку з повним виконанням. Проте кошти у сумі 16 870,53 грн., які заявником перераховані на його картковий рахунок, банком віднесені на погашення заборгованості за договором; виконавчий лист не визнано таким, що не підлягає виконанню, та не відкликано стягувачем (а.с. 226 - 230 т. 1, а.с. 26 - 33 т. 2).

Після цього боржник ОСОБА_1 20 листопада 2019 року звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини другої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник ОСОБА_1 зазначає - добровільне виконання ним рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц (провадження №2/219/197/2017) в повному обсязі до початку його примусового виконання (а.с. 44 - 45 т. 2).

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, стягувач - АТ КБ "Приватбанк" факт добровільного виконання боржником ОСОБА_1 рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц не визнає. У відзиві на заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач - АТ КБ "Приватбанк" зазначив, що зобов`язання боржника перед стягувачем не припинилося; після набрання законної сили рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року боржник лише частково погасив заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором та випискою по картрахунку. Згідно виписки по картковому рахунку боржником за період з 31 травня 2017 року по 20 квітня 2018 року внесено на рахунок банку грошові кошти у сумі 17 228 грн. окремими платежами, призначення платежу: надходження готівки у погашення кредиту. Але грошові кошти внесено боржником поза межами виконавчого провадження, тобто не на виконання рішення суду. Боржник дійсно вносив кошти на погашення заборгованості за договором, але не на рахунок, вказаний судом для виконання рішення, а на рахунок, визначений сторонами при укладенні договору, звідки вони розподілялись банком у порядку статті 534 ЦК України. На теперішній час рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 рокуне виконано, заборгованість за договором не погашена. Підстави для задоволення заяви боржника відсутні (а.с. 90 - 91 т. 2).

Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" стягнута заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року: за кредитом у сумі 8 164,77 грн., за процентами за користування кредитом у сумі 7 327,76 грн., яка виникла станом на 07 лютого 2016 року (а.с. 177 - 178 т. 1).

Згідно доданого стягувачем до відзиву на заяву розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року станом на 01 грудня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 складає: заборгованість за кредитом 8 170,00 грн., заборгованість за процентами - 293 384,05 грн., всього заборгованість по кредиту - 301 554,05 грн., заборгованість по штрафам - 15 577,70 грн., разом 317 131,75 грн. (а.с. 94 - 101 т. 2).

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 07 лютого 2016 року заборгованість за кредитом складала 8 164,77 грн. (залишок поточної заборгованості 7 828,26 + залишок простроченої заборгованості 336,51), заборгованість за процентами - 7 327,76 грн., що відповідає зазначеній в рішенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц(а.с. 94 - 101 т. 2).

Згідно розрахунку заборгованості Банк і після 07 лютого 2016 року продовжував щомісячно нараховувати позичальнику ОСОБА_1 проценти за користування кредитом у розмірі 43,2% річних, а також періодично нараховував пеню.

Згідно розрахунку заборгованості позичальником ОСОБА_1 у спірний період після 07 лютого 2016 року вносилися кошти на погашення за наданим кредитом, зокрема:

31 травня 2017 року - 950 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею саме на цю суму (аналіз колонок "нараховано пені" та "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком"), зараховані на погашення пені;

08 червня 2017 року - 700 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею саме на цю суму (аналіз колонки "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком"), зараховані на погашення пені;

22 червня 2017 року - 800 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею саме на цю суму (аналіз колонки "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком"), зараховані на погашення пені;

12 липня 2017 року - 700 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею на 200,00 грн., зараховані на погашення пені у сумі 200 грн. та на погашення процентів у сумі 500 грн. (аналіз колонок "сплачено відсотків, "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком");

24 липня 2017 року - 700 грн., які зараховані на погашення процентів (колонка "сплачено відсотків");

08 серпня 2017 року - 700 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею на 100,00 грн., зараховані на погашення пені у сумі 100 грн. та на погашення процентів у сумі 600 грн. (аналіз колонок "сплачено відсотків, "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком");

23 серпня 2017 року - 800 грн., які зараховані на погашення процентів (колонка "сплачено відсотків");

08 вересня 2017 року - 700,00 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею на 100,00 грн., зараховані на погашення пені у сумі 100 грн. та на погашення процентів у сумі 600 грн. (аналіз колонок "сплачено відсотків, "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком");

29 вересня 2017 року - 1 800 грн., які зараховані на погашення процентів (колонка "сплачено відсотків");

30 вересня 2017 року збільшена заборгованість за кредитом на 1 000 грн. (була 7 828,26 + 336,51, стала 8 828,26 + 336,51, дивись колонки "залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) " та " залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)";

09 жовтня 2017 року - 700 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею на 100,00 грн., зараховані на погашення пені у сумі 100 грн. та 600,00 грн. зараховані на погашення тіла кредиту (була заборгованість 8 828,26 + 336,51, стала 8 228,26 + 336,51; дивись колонки "залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) " та " залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)";

30 жовтня 2017 року - 800 грн., які зараховані на погашення процентів у сумі 405,23 грн. (колонка "сплачено відсотків") та 394,77 грн. зараховані на погашення тіла кредиту (була заборгованість 8 228,26 + 336,51, стала 7 833,49 + 336,51; дивись колонки "залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) " та " залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)";

06 листопада 2017 року - 700 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею на 100,00 грн., зараховані на погашення пені у сумі 100 грн. та на погашення процентів у сумі 600 грн. (аналіз колонок "сплачено відсотків, "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком");

27 листопада 2017 року - 800 грн., які зараховані на погашення процентів (колонка "сплачено відсотків");

07 грудня 2017 року - 700 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею на 100,00 грн., зараховані на погашення пені у сумі 100 грн. та на погашення процентів у сумі 600 грн. (аналіз колонок "сплачено відсотків, "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком");

28 грудня 2017 року - 800 грн., які зараховані на погашення процентів (колонка "сплачено відсотків");

12 січня 2018 року - 700 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею на 100,00 грн., зараховані на погашення пені у сумі 100 грн. та на погашення процентів у сумі 600 грн. (аналіз колонок "сплачено відсотків, "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком");

22 січня 2018 року - 800 грн., які зараховані на погашення процентів (колонка "сплачено відсотків");

07 лютого 2018 року - 700 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею на 100,00 грн., зараховані на погашення пені у сумі 100 грн. та на погашення процентів у сумі 600 грн. (аналіз колонок "сплачено відсотків, "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком");

23 лютого 2018 року - 800 грн., які зараховані на погашення процентів (колонка "сплачено відсотків");

07 березня 2018 року - 700 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею на 100,00 грн., зараховані на погашення пені у сумі 100 грн. та на погашення процентів у сумі 600 грн. (аналіз колонок "сплачено відсотків, "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком");

22 березня 2018 року - 800 грн., які зараховані на погашення процентів (колонка "сплачено відсотків");

11 січня 2019 року - 378 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею, зараховані на погашення пені у сумі 378 грн. (аналіз колонки "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком": була заборгованість по пені 1 000 грн., стала 622 грн.);

05 вересня 2019 року - 1 614,00 грн., які, враховуючи зменшення заборгованості за пенею на 1 422,00 грн., зараховані на погашення пені у сумі 1 422,00 грн. та на погашення процентів у сумі 192,08 грн. (аналіз колонок "сплачено відсотків, "заборгованість за пенею накопичувальним підсумком") (а.с. 94 - 101 т. 2).

Згідно матеріалів справи за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року позичальник ОСОБА_1 отримав дві кредитні карти: 1) НОМЕР_1 зі строком дії до 12/13; 2) НОМЕР_2 зі строком дії до 12/17 (а.с. 160 т. 1).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, з матеріалів справи встановлено, що у ОСОБА_1 в період внесення ним з 31 травня 2017 року по 20 квітня 2018 року спірних платежів існували згідно розрахунку Банку:

- зобов`язання за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц з погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року, яка виникла станом на 07 лютого 2016 року: заборгованість за кредитом у сумі 8 164,77 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 7 327,76 грн., судові витрати - 1 378,00 грн. (а.с. 177 - 178 т. 1);

- зобов`язання за кредитним договором № б/н від 03 березня 2010 року, які виникли після 07 лютого 2016 року, а саме Банк і після 07 лютого 2016 року нараховував позичальнику ОСОБА_1 щомісячно проценти за користування кредитом, періодично нараховував пеню та навіть 30 вересня 2017 року збільшив на 1 000 грн. кредитний ліміт, що підтверджується як розрахунком заборгованості, який доданий Банком до відзиву на заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, так і наданою боржником ОСОБА_1 випискою з карткового рахунку, відкритого Приватбанком на його ім`я, за період з 31 травня 2017 року по 13 червня 2019 року, згідно якої заборгованість за кредитним договором станом на 31 травня 2019 року складає 198 578,61 грн. (а.с. 48 - 49 т. 2), що узгоджується з розрахунком заборгованості, доданим Банком до відзиву на заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, згідно якого станом на 31 травня 2019 року заборгованість складала: за тілом кредиту - 8 170,00 грн., за процентами - 189 286,60 грн., за пенею - 1 022грн., разом 198 578,60 грн. (а.с. 94 -101 т. 2).

Зобов`язання за кредитним договором після 07 лютого 2016 року не були предметом позову АТ КБ "Приватбанк", за яким Артемівським міськрайонним судом Донецької області 24 березня 2017 року у справі № 219/1523/16-ц було ухвалено судове рішення, а тому при розгляді процесуального питання, пов`язаного з виконанням цього судового рішення, суд не може давати оцінку чи є такі зобов`язання, що обліковуються у первинних бухгалтерських документах Банку, законними та чи підлягають вони задоволенню. Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги боржника про те, що Банк після ухвалення рішення 24 березня 2017 року не мав права нараховувати проценти, пеню, що судом першої інстанції не враховано, не ґрунтуються на законі.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Згідно з частиною першою статті 598, статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Згідно наданих боржником ОСОБА_1 копій квитанцій кошти в період з 31 травня 2017 року по 20 квітня 2018 року в сумі 17 228,00 грн. ним вносилися з зазначенням призначення платежу: "надходження готівки за платіжними картами" та "погашення кредиту", "погашення кредиту за 04.18" (а.с. 14 - 17 т. 2).

Згідно виписки з карткового рахунку, відкритого Приватбанком на ім`я ОСОБА_1 , за період з 31 травня 2017 року по 13 червня 2019 року, в дати спірних платежів операція Банком відображалася відповідно до зазначеного в квитанції призначення платежу, а саме: "поповнення карти готівкою" (а.с. 48 - 49 т. 2).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Посилаючись на добровільне виконання рішення суду до пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, боржник ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу, який би підтверджував внесення ним платежу з призначенням - погашення заборгованості за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року. Стягувач, визнаючи факт внесення позичальником платежів на погашення заборгованості за кредитним договором, в тому числі за період після 07 лютого 2016 року, факт виконання боржником саме рішення суду не визнає. Державним виконавцем надані боржником квитанції також як погашення заборгованості за рішенням суду не враховані.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про недоведеність боржником добровільного виконання судового рішення і відповідно відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду, тому відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З апеляційної скарги боржником ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 420,40 грн. (а.с. 123, а.с. 124 т. 2).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 без задоволення, а ухвали суду - без змін, підстави для відшкодування боржнику понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Топчийов Євген Володимирович, залишити без задоволення.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 березня 2020 року.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха

Судді: О.В. Агєєв

О.Д. Канурна