Справа № 583/420/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

за участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

04.02.2020 року позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.04.2012 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак, на даний час майновий стан відповідача покращився, останній офіційно працевлаштований, разом з тим її майновий стан погіршився, оскільки у другому шлюбі у неї народилася ще одна дитина. Крім того, погіршився стан здоров`я їх спільного з відповідачем сина, що також потребує значних матеріальних витрат, які самостійно нести вона не має змоги. Позивачка вказує, що розмір аліментів на утримання сина на даний час є недостатнім для задоволення потреб дитини, її фізичного та інтелектуального розвитку, підтримання належного стану здоров`я. Посилаючись на зміни в майновому стані, зростання цін на продукти харчування та одяг, збільшення потреб дитини, позивачка просить змінити розмір аліментів, стягуваних з відповідача за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.04.2012 року у справі № 2-53/2012 та стягувати з останнього аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та аліменти сплачувати на її користь.

Процесуальні дії у справі та аргументи сторін.

06.02.2020 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі, визнано справу малозначною та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу встановлено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

13.02.2020 року відповідачу ОСОБА_2 вручено копію ухвали про відкриття провадження в справі з копією позову та доданих до нього документів, про що в справі мається письмове повідомлення (а.с. 38). З поданого відповідачем 19.02.2020 року відзиву на позовну заяву вбачається, що позов ним не визнається, оскільки він, окрім визначених рішенням суду розміру аліментів у 800 грн., додатково допомагає коштами на утримання сина по мірі необхідності та власних можливостей, на підтвердження чого надав квитанції про перерахунок коштів позивачці. Крім того, з 04.12.2019 року він є безробітним, перебуває на обліку у центрі зайнятості, тому сплачувати аліменти у розмірі, який вказує позивачка, не має можливості.

05.03.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області справу призначено до судового розгляду у спрощеному (письмовому) позовному провадженні на 05.03.2020 року.

Враховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачкою відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В розумінні ч.6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.04.2012 року у справі № 2-53/2012, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 10.05.2012 року визнано батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено відповідні зміни до актового запису про народження дитини та з ОСОБА_2 стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття (а.с.7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4 , в свідоцтві про народження якого батьками записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а. с. 9).

З ОСОБА_5 позивачка зареєструвала шлюб 04.10.2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10).

Згідно довідки про склад сім`ї № 17, виданої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 року в тім, що вона зареєстрована проживає разом зі своєю сім`єю: чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 по АДРЕСА_1 ( а.с.12).

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення .

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років до 18 років, з січня 2020 року становить 1109, 00 грн.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

У ч.1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд вважає, що позивачкою не надано належних, допустимих, переконливих і достовірних доказів на підтвердження того, що об`єктивно існують підстави, визначені чинним законодавством для зміни способу стягнення аліментів, а саме: відбулися зміни матеріального або сімейного стану, сталося погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, чи настали інші обставини, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.06.2019 по справі 632/580/17, звернуто увагу, що Законом України від 03липня 2018року №2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача після ухвалення рішення суду від 03.04.2012 року. Доводи позивачки, викладені в позові, що зростання цін на продукти харчування та одяг, комунальні послуги, відвідування гуртків, погіршення стану здоров`я дитини та народження нею ще однієї дитини нібито, на її думку, є погіршенням її фінансового стану, суд не може прийняти до уваги, оскільки такі доводи є непереконливими та не підтверджено належними і допустимими доказами.

Як зазначалося судом вище, у позивачки народився другий син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком якого є ОСОБА_5 , з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, отже діти проживають у повній сім`ї, менший син навчається в 1 класі, старший син навчається в 6-Б класі, відповідач сплачує на сина ОСОБА_7 аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі не менше встановленого законом для дитини відповідного віку. Позивачка працює, про доходи свого чоловіка не зазначає в позові.

Твердження позивачки про те, що її старший син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 часто хворіє, в зв`язку з чим потребує додаткових коштів, суд не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, з доданих позивачкою документів, син хворів у листопаді, грудні 2019 року, однак, відповідач додатково надає матеріальну допомогу позивачці, так як згідно довідки про розмір сплачених аліментів з серпня 2019 року по жовтень 2019 року ним сплачувались аліменти в сумі по 2575, 72 грн. щомісячно, в листопаді 2019 року 2630, 62 грн., в грудні 2019 року 1276, 81 грн. , в січні 2020 року 1041, 42 грн., хоч згідно рішення Охтирського міськрайонного суду від 03.04.2012 року аліменти з відповідача стягуються в сумі по 800 грн. щомісячно (а.с.3). До того ж слід зазначити, що питання додаткових витрат на дитину регулюється положеннями ст.185 СК України та в даному випадку не впливає на вирішення даного позову.

Ретельно перевіривши надані позивачкою докази, суд не встановив в даному випадку змін у майновому стані позивачки в сторону погіршення або поліпшення, а так само не встановлено погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на даний час не працює, зареєстрований в Охтирській міськрайонний філії Сумського обласного центру зайнятості з 11.12.2019 року по теперішній час, що підтверджується відповідною довідкою №749 від 14.02.2020 року (а. с. 35). Законних підстав для зміни розміру стягуваних аліментів із твердої грошової суми на частку від заробітку суд не вбачає.

Як вказує у відзиві відповідач, він сплачує половину витрат за участь дитини в гуртках, додатково пересилає кошти за лікування, пропонує позивачці користуватися правом безкоштовно проводити діагностування дитини в державних медичних закладах як члена сім`ї учасника бойових дій, хоч вона не бажає користуватися цими пільгами.

В той же час, у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2020 року, а також передбачений законодавством механізм (абзац 2 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»), який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі, не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть при наявності ухвалених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано в обґрунтування своїх позовних вимог належних, допустимих, достовірних, а також достатніх доказів в обгрунтування своїх позовних вимог, а тому позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.ст. 4, 17,18, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 277-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судове рішення складено 05 березня 2020 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О.Ярошенко