Справа №242/3169/20
Провадження №2/242/1204/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В. І., секретар судового засідання Нарижна О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Селидове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Харків) про зняття арешту з нерухомого майна,-

встановив:

Позивач 28.07.2020 року звернувся до суду із позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У встановленні законом строки він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, під час оформлення права власності на спадкове майно йому стало відомо про існування обтяження у вигляд арешту на підставі постанови ДВС в Ясинуватсько-Авдіївському районі АА №317969 від 13.10.2016, внаслідок чого він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивач звернувся до Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби для отримання інформації щодо правових підстав для існування арешту. За отриманою інформацією встановлено, що ДВС в Ясинуватсько-Авдіївському районі ліквідовано, а матеріали виконавчого провадження знищено, у зв`язку з чим неможливо скасувати арешт. Вважає, що його право користування майном порушено.Просить суд зняти арешт з об`єкту нерухомого майна житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою ДВС в Ясинуватсько Авдіївському районі АА №317969 від 13.10.2016 та стягнути судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Харків) в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду відзив на позовну заяву, де не зазначив свої заперечення проти позову, а також вимоги, які визнаються або не визнаються відповідачем, а лише визначив норми права , якими регулюються питання щодо зняття арешту з майна.

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видана Авдіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

У позові позивач зазначав, що ОСОБА_2 є його батьком, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У встановленні законом строки він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, під час оформлення права власності на спадкове майно йому стало відомо про існування обтяження у вигляд арешту на підставі постанови ДВС в Ясинуватсько-Авдіївському районі АА №317969 від 13.10.2016, внаслідок чого він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до положень вказаної статті, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Позивачем на підтвердження позовних вимог, окрім копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідь з Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби та копію свого паспорту серії НОМЕР_2 , виданого18.10.2001 року.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №196625385, сформованої 17.01.2020, де зазначено відомості щодо заборони відчуження майна, вбачається інформація про заборону на нерухоме майно домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Дана інформація внесена 16.10.2006 року за №3891716 реєстратором - Авдіївська нотаріальна контора, підставою обтяження зазначено постанову АА №317969 ДВС Ясинуватсько-Авдіївському районі, власником майна зазначено ОСОБА_2 .

Разом з тим, зазначена інформаційна довідка містить відомості щодо права власності на нерухоме майно, де власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , зазначено ОСОБА_3 , підставою виникнення права власності зазначено договір дарування, 2918, 26.08.2005, посвідчений Авдіївською держканторою.

Слід також звернути увагу, що інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №196625385, сформовано 17.01.2020 за заявою ОСОБА_3 , заява №37992256.

При вирішенні даної справи суд враховує роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 №5, де зазначено, що при підготовці справи до судового розгляду, суд має визначити факти, які необхідно встановити для вирішення спору, з`ясувати, які докази подані чи подаються кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень, а також з яких правовідносин виник спір, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зокрема, у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

При цьому, у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 №5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

З наданих суду доказів вбачається, що власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_3 , що в свою чергу ставить під сумнів, що позивач є особою, яка володіє вказаним майном на підставі закону чи договору або в іншій законний спосіб.

Матеріалами справи не підтверджується факт володіння зазначеним домоволодінням і ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також те, що вказане майно входить до складу спадщини, що позивач є спадкоємцем, який на даний час звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину через наявність обтяження.

Позивачем не зазначено докази, на які він посилається як на підставу своїх вимог, та які він не може надати суду.

Суд звертає увагу, що позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України позбавлений можливості роз`яснити учасникам судового процесу, зокрема позивачу, їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, оскільки розгляд справи здійснюється за наявними в матеріалах справи доказами і без його участі, оскільки позивачем надано відповідну заяву.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено, що він є особою, яка володіє вказаним майном на підставі закону чи договору або в іншій законний спосіб домоволодінням за адресою: АДРЕСА_2 , та його право власності порушується арештом, накладеним постановою АА №317969 ДВС Ясинуватсько-Авдіївському районі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,259,258,263-265 ЦПК України, -

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з нерухомого майна відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.11.2020 року.

Суддя В. І. Капітонов