Справа №569/1223/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Державного реєстратора Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області Ютовця Олега Федоровича, Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області Ютовця О.Ф., ОСОБА_3 , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення (індексний номер 50262913 від 17 грудня 2019 року) про державну реєстрацію, прийняте Державним реєстратором Немовицької сільської ради Сарненської районної ради Рівненської області Ютовцем О.Ф. про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення 9-го поверху, літ. "А-9", загальною площею 6,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 34683260).

Позовну заяву мотивує тим, що 13 грудня 2019 року Державним реєстратором Немовицької сільської ради Сарненської районної ради Рівненської області Ютовцем О.Ф. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована заява ОСОБА_3 про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 9-го поверху, літ. «А-9», загальною площею 6,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 17 грудня 2019 року Державним реєстратором Немовицької сільської ради Сарненської районної ради Рівненської області Ютовцем О.Ф. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний № 50262913, за змістом якого за ОСОБА_3 було зареєстроване право приватної власності на нежитлове приміщення 9-го поверху, літ. «А-9», загальною площею 6,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Вона не погоджується з таким рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вказує, що квартира АДРЕСА_2 належить їй та її чоловіку ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності. Біля її квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_4 розташований позаквартирний коридор площею 4,8 кв.м. (фактично площею 6,2 кв.м.), доступ до якого є обмеженим, оскільки ОСОБА_3 у 2015 році неправомірно було влаштовано перегородку та двері, які безпосередньо розділяють позаквартирні коридори. Двері є перепоною для потрапляння в позаквартирний коридор.

В березні 2019 року ОСОБА_3 звертався до суду з позовом про визнання права власності на вказане нежитлове приміщення, однак його позовну заяву було залишено без розгляду.

В подальшому, враховуючи те, що власником квартири АДРЕСА_5 стала інша особа, оскільки дане майно було відчужене ОСОБА_3 ще у лютому 2019 року, конфлікт був вичерпаний і перешкод у вільному користуванні приміщенням загального призначення ніхто не чинив.

Однак, в грудні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до власників квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , з вимогою звільнити належне йому на праві власності майно - нежитлове приміщення загальною площею 6,2 кв.м., на підтвердження чого надав Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, державним реєстратором проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме на приміщення загального користування - позаквартирний коридор, без наявності усіх необхідних документів, які підтверджують право власності. При державній реєстрації державний реєстратор не врахував, що подані для реєстрації документи, а саме витяг з протоколу засідання правління № 2 ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» та довідка про сплату не дають змоги встановити набуття речових прав на нежитлове приміщення, а тому державний реєстратор Ютовець О.Ф. повинен був відмовити у вчиненні такої реєстраційної дії.

В даному випадку суб`єктами спільної чи часткової власності допоміжних приміщень багатоквартирного будинку є не лише ОСОБА_3 , а й інші власники квартир. Прибудова перегородки та встановлення дверей у приміщенні загального користування - коридорі було здійснено ОСОБА_3 без дотриманням встановленого законом порядку. А встановлення ним дверей, які розділяють приміщення загального користування (позаквартирний коридор), фактично позбавило її та інших осіб вільного доступу до приміщення загального користування.

В поданих до суду відзивах та поясненнях ОСОБА_3 вказав, що жодних позовних вимог до нього як відповідача позивачем не заявлено.

Окрім того вказує, згідно листа від 14 грудня 1998 року вих.2286 регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський області на підставі Положення «Про порядок відчуження засобів виробництва, що є державною власністю», затвердженого наказом ФДМУ від 07 серпня 1995 року №1020, надано дозвіл на реалізацію частини будівлі гуртожитку загальною площею 829 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно розпорядження міського голови м. Рівне № 1650-р від 16 серпня 1999 року ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод» погоджено часткове перепланування гуртожитку по АДРЕСА_1 під квартири для малосімейних, згідно розробленого проекту.

У відповідності з Робочим проектом Перепланування гуртожитку під квартири для малосімейних в АДРЕСА_1 допустимо збільшення житлової площі окремих квартир за рахунок суміжних холів.

20 березня 2002 року ним у ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод» була придбана за власні кошти житлова секція № 902-903 в буд. АДРЕСА_1 .

05 вересня 2020 року він звернувся до голови правління ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод» з заявою про надання дозволу на викуп нежитлового приміщення.

Рішенням Правління ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод», яке оформлене протоколом №23 від 04 грудня 2003 року, йому був наданий дозвіл на викуп частини нежитлового приміщення (тупикової сторони коридору), що прилягає до кімнати № НОМЕР_1 , яку він вже раніше викупив.

Згідно договору №162-Н-03 Рівненською міжрегіональною універсальною товарно-майновою біржею була встановлено ринкова вартість спірного нерухомого майна станом на 30 листопада 2003 року у розмірі 874 грн. 00 коп.

Згідно квитанції від 15 грудня 2003 року № 96 ним був викуплений зазначений коридор. У 2004 році у даному коридорі він поставив вхідні двері, тобто користуватися ним міг тільки він, про що знали мешканці кімнат № НОМЕР_2 , у тому числі і позивач. Але про порушення свого цивільного права - спільної чи часткової власності допоміжних приміщень багатоквартирного будинку ОСОБА_5 не заявляла.

Актом приймання - передачі нежитлового приміщення від 21 серпня 2019 року йому було передане спірне приміщення.

Довідка ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод» від 21 серпня 2019 року свідчить про 100% сплату ним вартості спірного нежитлового приміщення.

Відповідно Технічного паспорту № 37013-8 КП РМБТІ нежитлове приміщення 9-го поверху, літ. «А-9» по АДРЕСА_1 , належить до кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_3

Таким чином, проведення державної реєстрації прав власності на спірний об`єкт нерухомого рішенням державного реєстратора Ютовця О.Ф. Немовицької сільської ради Сарненської районної ради Рівненської області є правомірним, а вказане нежитлове приміщення було придбане ним на законних підставах та проведено Державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення у відповідності із законом.

Окрім того, вказує, що перегородка, що відгороджує його об`єкт нежитлової нерухомості від загального коридору встановлена згідно Плану перепланування гуртожитку в АДРЕСА_1 , зареєстрованого Рівненською міською інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю. Листом від 28 вересня 2018 року за № 294/18 за підписом начальника управління ЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради його повідомлено, що було детально вивчено документи та встановлено, що нежитлове приміщення площею 4.8 кв.м., яке прилягає до кімнат № НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 ним викуплене та йому належить. Тому підстави для визнання порушення прав позивача на викуплений ним об`єкт нежитлової нерухомості в даному випадку відсутні.

Вимоги позивача ґрунтуються на нормах матеріального права, які прийняті набагато пізніше, ніж було здійснено купівлю об`єкту. Також, вимоги позивача ґрунтуються на нормах матеріального права відносно багатоквартирного будинку, а не гуртожитку, в якому проживає позивач та яким є будинок АДРЕСА_1 .

У відповіді на відзив позивач вказує, що згідно акту приймання-передачі від 21 серпня 2019 року ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» передав ОСОБА_3 нежитлове приміщення дев`ятого поверху, що прилягає до кім. АДРЕСА_5 , на підставі протоколу № 23 від 04 грудня 2003 року, загальною площею 4,8 кв.м., вартістю 874 грн. 00 коп. Однак, згідно рішення Рівненської міської ради від 09 березня 2006 року № 1980, враховуючи звернення генерального директора ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод» та колективне звернення мешканців гуртожитку на АДРЕСА_1 , було вирішено погодити прийняття в комунальну власність міста вказаного гуртожитку. 17 жовтня 2006 року рішенням Рівненської міської ради № 211 було прийнято в комунальну власність міста гуртожиток АДРЕСА_1 , та передано на баланс житлово-комунального підприємства «Галицьке». Відтак ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» не мав підстав та повноважень 21 серпня 2019 року передавати ОСОБА_3 спірне нежитлове приміщення та видавати акт-приймання-передачі, оскільки гуртожиток не перебуває на його балансі з 2006 року.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав у ньому наведених. Окрім того, позивач вказала, що у гуртожитку, який розташований по АДРЕСА_1 проживає з 1987 року, а у секції № НОМЕР_2 - з 1997 року. З 2004 року спірним нерухомим майном користується відповідач, вона ним не користується більше 10 років.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні з підстав наведених у відзивах на позовну заяву та поясненнях. Окрім того, відповідач вказав, що на момент коли йому було надано дозвіл на викуп спірного приміщення ні у кого права приватної власності на кімнати у гуртожитку не було, відтак він не зобов`язаний був ні в кого отримувати дозвіл.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2020 року у справі було відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання, а також сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2020 року заяву відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Бердія М.А. задоволено та передано справу до канцелярії Рівненського міського суду Рівненської області для вирішення питання про передачу іншому судді, у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2020 року вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Першко О.О., вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та повторно розпочати розгляд справи по суті.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2020 року визнано заявлений ОСОБА_3 відвід судді необґрунтованим, а справу передано до канцелярії суду для визначення судді для розгляду заяви про відвід.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2020 року ОСОБА_3 у задоволенні заяви про відвід судді відмовлено.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача Немовицьку сільську раду Сарненського району Рівненської області.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2020 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді відмовлено.

Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_5 належить 25/100 частки секції 904-905 в гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» №25443581 від 01 березня 2010 року та свідоцтвом про право власності на житло від 22 лютого 2010 року, виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради (а.с.20, 21).

Як встановлено судом біля секції 904-905 в гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить позивачу, розташована секція 902-903 та між ними наявне спірне приміщення. Позивачем та відповідачем ОСОБА_3 не заперечується що з 20 березня 2002 року до лютого 2019 року власником секції НОМЕР_1 в гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1 , був ОСОБА_3

17 грудня 2019 року державним реєстратором Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області Ютовцем О.Ф. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50262913, про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення 9-го поверху, літ. «А-9», загальною площею 6,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про прав власності 34683260) за ОСОБА_3 на підставі: технічного паспорта, серія та номер: 37013-8, видавник: Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації»; витягу з протоколу засідання правління, серія та номер: 23, видавник: ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод»; довідки про сплату, серія та номер: б/н, видавник: ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №193383893 від 17 грудня 2019 року (а.с.12).

Також, як слідує з матеріалів справи згідно листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський області від 14 грудня 1998 року вих.2286 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненський області на підставі Положення «Про порядок відчуження засобів виробництва, що є державною власністю», затвердженого наказом ФДМУ від 07 серпня 1995 року №1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 серпня 1995 року за №311/847, дає дозвіл на реалізацію частини будівлі гуртожитку загальною площею 829 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_6 , 1987 року вводу в експлуатацію. Відчуження частини будівлі гуртожитку провести з дотриманням вимог Житлового кодексу України. Реалізацію провести через посередника універсальну товарно-майнову біржу «Ринг» (а.с.139).

Згідно розпорядження міського голови м. Рівне № 1650-р від 16 серпня 1999 року «Про погодження перепланування гуртожитку» погоджено Відкритому акціонерному товариству «Рівненський радіотехнічний завод» часткове перепланування гуртожитку по АДРЕСА_1 під квартири для малосімейних, згідно розробленого проекту (а.с.140).

Як слідує з Робочого проекту Перепланування гуртожитку під квартири для малосімейних в АДРЕСА_1 , який зареєстровано в Рівненській міській інспекції державно-будівельного контролю, видано дозвіл на виконання БМР №176 від 24 червня 2003 року, робочий проект будинку для малосімейних розроблений на основі замовлення і архітектурно-планувального завдання. Коректування планів житлових чарунок передбачає: розподіл кухні загального користування на два окремих приміщення, таким чином житлова чарунка перетворюється в дві окремі квартири; збільшення житлової площі окремих квартир за рахунок суміжних холів. В зв`язку з перетворенням гуртожитку в житловий будинок необхідність в користуванні холами відпадає; передбачено утеплення зовнішніх стін; для кожної кухні передбачається окремий вихід на балкон (а.с.60,61).

Збільшення житлової площі окремих квартир за рахунок суміжних коридорів вказаним робочим проектом не передбачено.

Як слідує з рішення Правління ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод», яке оформлене протоколом №23 від 04 грудня 2003 року, ОСОБА_3 була надана згода на викуп частини нежитлового приміщення площею 4,8 кв.м., що прилягає до кімнат № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , згідно плану реконструкції в гуртожитку ВАТ «Рівнерадіозавод» з АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 повну вартість викуповуваної площі необхідно було сплатити до 20 грудня 2003 року (а.с.13).

15 грудня 2003 року ОСОБА_3 за викуп нежитлового приміщення сплатив ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод» 874 грн. 00 коп. (а.с.14).

Згідно договору №162-Н-03, укладеному між Рівненською міжрегіональною універсальною товарно-майновою біржею та ОСОБА_3 , експертом зроблено висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки частини приміщення, що прилягає до кімнат № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 на 9 поверсі в малосімейному гуртожитку АДРЕСА_1 , загальною площею 4,8 кв.м., визначену станом на 30 листопада 2003 року, яка становить 874 грн. 00 коп. (а.с.170).

Як вказує відповідач ОСОБА_3 у 2004 році у даному приміщенні він поставив вхідні двері, тобто користуватися ним міг тільки він.

Згідно рішення 4 сесії 5 скликання Рівненської міської ради від 17 жовтня 2006 року №211 «Про прийняття в комунальну власність міста гуртожитку АДРЕСА_1 » прийнято в комунальну власність міста гуртожиток АДРЕСА_1 , що перебуває на балансі ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод». Передано вищевказаний гуртожиток на баланс житлово-комунального підприємства «Галицьке» (а.с.59).

Згідно відповіді Житлово-комунального підприємства «Галицьке» №514 від 22 травня 2019 року відповідно до наявного технічного паспорту від 02 жовтня 2017 року інвентарний номер №37013-9, виданого КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» будівля на АДРЕСА_1 має статус гуртожитку (а.с.28).

Як слідує з відповіді виконавчого комітету Рівненської міської ради на звернення ОСОБА_5 №М-5976 від 18 листопада 2015 року перевіркою встановлено, що на 9-му поверсі в гуртожитку на АДРЕСА_1 власником кімнат № НОМЕР_1 ОСОБА_3 відгороджена частина коридору загального користування та встановлений замок. Підставою для проведення даних робіт є протокол засідання правління ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод» від 14 грудня 2003 року щодо надання згоди на викуп приміщення площею 4,8 кв.м. в гуртожитку на АДРЕСА_1 та квитанція про оплату (а.с.23).

22 лютого 2018 року на замовлення ОСОБА_3 виготовлено Технічний паспорт на будинок нежитлове приміщення 9-го поверху, літ. «А-9» АДРЕСА_1 . справа № 37013-8 (а.с.145), згідно якого нежитлове приміщення 9-го поверху, літ. «А-9» по АДРЕСА_1 має площу 6,2 кв.м. та знаходиться між секціями № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 (а.с.146).

Як слідує з відповіді Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради на звернення ОСОБА_3 №294/18 від 28 вересня 2018 року на Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради покладено функції органу приватизації державного житлового фонду (квартир, будинків, житлових приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах) м. Рівного. Детально вивчивши надані ОСОБА_3 до заяви документи Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради встановлено, що нежитлове приміщення площею 4,8 кв.м., яке прилягає до кімнат № НОМЕР_1 гуртожитку на АДРЕСА_1 , викуплене (квитанція від 15 грудня 2003 року №96) та належить ОСОБА_3 . Для підтвердження факту власності на дане нежитлове приміщення йому необхідно звертатися до суду (а.с.62).

Відповідно до акта приймання-передачі нежитлового приміщення згідно протоколу засідання правління ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод» №23 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від 21 серпня 2019 року ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» передав, а ОСОБА_3 прийняв нежитлове приміщення дев`ятого поверху, що прилягає до кім. АДРЕСА_5 . (а.с.143 зворот).

21 серпня 2019 року ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» надав ОСОБА_3 довідку про сплату повної вартості нежитлового приміщення дев`ятого поверху, яке знаходиться біля кім. НОМЕР_1 , загальною площею 4,8 кв.м. у житловому будинку по АДРЕСА_1 в сумі 874 грн. 00 коп. згідно квитанції №96 від 15 грудня 2003 року (а.с.144).

Так як вказано вище, на підставі поданих документів: технічного паспорта, серія та номер: 37013-8, видавник: Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації»; витягу з протоколу засідання правління, серія та номер: 23, видавник: ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод»; довідки про сплату, серія та номер: б/н, видавник: ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» 17 грудня 2019 року державним реєстратором Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області Ютовцем О.Ф. зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на спірне нежитлове приміщення.

Позивач вказує, що в даному випадку суб`єктами спільної чи часткової власності допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, зокрема спірного нежитлового приміщення є не лише ОСОБА_3 , а й інші власники квартир, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17 грудня 2019 року з індексним номером: 50262913, відповідно до якого за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на приміщення загального користування коридору, загальною площею 6,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , прийняте державним реєстратором Ютовцем О.Ф. на підстав заяви, поданої ОСОБА_3 , в порушення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», здійснює перешкоди іншим власникам в доступі до приміщення загального користування (позаквартирного коридору).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень.

Відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі) мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнаннями.

На час державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на спірне приміщення правовідносини, що пов`язані з житловими правами мешканців у гуртожитках, регулюються Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»:

- допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення);

- жилі приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку (жилі кімнати, жилі блоки чи жилі секції), призначені та придатні відповідно до вимог законодавства до житла, призначеного для постійного проживання у ньому;

- нежилі приміщення у гуртожитку - приміщення адміністративного, господарського та іншого призначення (для проведення культурно-масових заходів, навчання, спортивних занять, відпочинку, громадського харчування, медичного і побутового обслуговування тощо), що входять до житлового комплексу гуртожитку, але не належать (не віднесені) до жилих (житлових) приміщень і є самостійними об`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» власники житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у гуртожитку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні гуртожитку. Допоміжні приміщення у гуртожитку передаються у спільну сумісну власність безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Співвласники допоміжних приміщень у гуртожитку зобов`язані не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні такими приміщеннями.

Відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 вказано, що в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так: допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09 листопада 2011 року № 14-рп/2011 положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

У пункті 51 рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що труднощі тлумачення застосовного законодавства протягом перехідного періоду стали предметом розгляду Конституційного Суду України, який дав роз`яснення цього питання, визнавши наявність у власників приватизованих квартир автоматичного права часткової власності на допоміжні приміщення відповідного будинку.

Отже, законодавством не передбачено механізм передачі у власність громадян окремо допоміжних приміщень будинку шляхом приватизації, викупу тощо, також як і право власників квартир багатоквартирних будинків та власників житлових приміщень у гуртожитку на розпорядження своєю частиною зазначених приміщень.

Окрім цього, нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин (стаття 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

У багатоквартирних жилих будинках можуть розташовуватись і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 Житлового кодексу Української РСР) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/15-ц (провадження № 14-363цс19).

Відповідно Технічного паспорту КП РМБТІ на будинок нежитлове приміщення 9-го поверху, літ. «А-9» №9 вул. Д. Галицького в м. Рівне Інв. справа № 37013-8, виготовленому на замовлення ОСОБА_3 22 лютого 2018 року, та поверховому плану Робочого проекту Перепланування гуртожитку під квартири для малосімейних в АДРЕСА_1 , який зареєстровано в Рівненській міській інспекції державно-будівельного контролю, судом встановлено, що між секціями № НОМЕР_1 та №904-905 знаходиться приміщення 9-го поверху площею 4,8 кв.м. (фактичною площею 6,2 кв.м.), літ. «А-9» по АДРЕСА_1 , яке згідно його місця розташування і загальної характеристики сукупності властивостей є позаквартирним коридором. Дане приміщення є допоміжним та місцем загального користування, яке передається у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у гуртожитку і окремо передачі у власність громадян шляхом приватизації, викупу тощо не підлягає.

Відповідач ОСОБА_3 набув право власності на спірне нежитлове приміщення, всупереч вимог законодавства та порушення законних прав ОСОБА_5 як співвласника допоміжних приміщень будинку. ОСОБА_5 позбавлена права користуватися позаквартирним коридором на дев`ятому поверсі будинку, де розташована належна їй на праві спільної часткової власності секція, а тому її права, зокрема і прийняттям рішення про державну реєстрацію права власності на спірне приміщення за ОСОБА_3 , є порушеними.

За таких обставин, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50262913 від 17 грудня 2019 року, прийняте державним реєстратором Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області Ютовцем О.В. про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення 9-го поверху, літ. «А-9», загальною площею 6,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 слід визнати протиправним та скасувати.

Разом з тим, частиною першою статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Із зазначеної норми матеріального права можливо зробити висновок, що судовому захисту підлягає лише порушене, невизнане або оспорюване цивільне право позивача. При цьому відповідачем у такому разі має бути саме особа, яка безпосередньо порушила, не визнала або оспорює цивільні права позивача.

Отже, належним відповідачем за позовною вимогою про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, має бути саме ОСОБА_3 як особа право якої зареєстровано, а не Державний реєстратор Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області Ютовець О.Ф., Немовицька сільська рада Сарненського району Рівненської області.

Також, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що «зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТзОВ «Кей-Колект» з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТзОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо. Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

За наведених вище мотивів, у задоволенні позову до Державного реєстратора Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області Ютовця О.Ф., Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області слід відмовити, у зв`язку із пред`явленням позовних вимог до неналежних відповідачів.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути понесені позивачем витрати у вигляді судового збору, в розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до Державного реєстратора Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області Ютовця Олега Федоровича, Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50262913 від 17 грудня 2019 року 11:06:46, прийняте державним реєстратором Ютовець Олег Федорович Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення 9-го поверху, літ. «А-9», загальною площею 6,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про прав власності 34683260) за ОСОБА_3 .

В задоволенні позову до Державного реєстратора Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області Ютовця Олега Федоровича, Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач - ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач - Державний реєстратор Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області Ютовець Олег Федорович, останнє відоме місцезнаходження: АДРЕСА_8 .

Відповідач - Немовицька сільська рада Сарненського району Рівненської області, місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 4, с. Немовичі, Сарненський район, Рівненська область, .

Відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 30 листопада 2020 року.

Суддя О.О. Першко