Справа №303/2936/20
2/303/1226/20
ряд.стат.звіту №61
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Монич В. О.

при секретарі Варга Н.В.

Справа №303/3262/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 інтереси якого представляє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивує тим, що являється спадкоємцем за законом свого батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати позивача ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач проживає та на час смерті батьків проживав у північній частині Російської Федерації, м.Білоярський, спілкування між ним та родиною відбувалося вкрай рідко та нерегулярно. Про смерть батька довідався від братів та сестри на похоронах матері у липні 2005 року. Тому просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача подав до суду заяву про розглдя справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнає.

Представник відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_9 надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги не визнає.

Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини по справі суд виходить також із того, що згідно із загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач у якості обставини, яка перешкоджала йому своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, зазначив той факт, що йому не було відомо про смерть батька, про смерть батька довідався в липні 2005 року, а також те, що він проживає за межами території України.

Надаючи правову оцінку таким доводам позивача, суд зазначає, що сам по собі факт перебування особи за кордоном не може свідчити про наявність об`єктивних та непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Перебування позивача поза межами України не позбавляло його можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою (повідомленням, телеграмою) - у порядку, передбаченому п. 2.1, п. 3.5 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22 лютого 2012 року № 296/5, або подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до консульської установи України в Російській Федерації на підставі статті 38 Закону України «Про нотаріат».

Таким чином, позивач не довів обставини відносно неможливості звернення із відповідною заявою про прийняття спадщини до консула консульської установи України в Російській Федерації або до нотаріуса на території України. Доказів, які б свідчили про перешкоду подання такої заяви, позивачам також не надано.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини є відсутніми.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_1 сплив 28 серпня 2004 року, позивач (як зазначено в позовній заяві) дізнався про смерть батька в липні 2005 року, звернувся усно до нотаріуса з вимогою щодо подання заяви про прийняття спадщини, а до суду за захистом своїх прав звернувся 10 червня 2020 року.

Таким чином, шестимісячний строк позивач пропустив навіть з часу дізнання про смерть батька.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в поданій позовній заяві зазначив, що він про смерть батька дізнався в липні місяці 2005 року, однак, він не зазначив та не навів жодних поважних та об`єктивних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Отже, судом не здобуто доказів, які б вказували на підставність вимог позову ОСОБА_1 , а саме не наведено жодної поважної причини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, і за таких обставин суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, як заявлених безпідставно.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.1221, 1269 1272, ЦК України суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляцйної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач : ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 ;

Представник позивача : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач : ОСОБА_3 , мешканець АДРЕСА_3 ;

Відповідач : ОСОБА_4 , мешканка АДРЕСА_4 ;

Відповідач : ОСОБА_10 , мешканка АДРЕСА_4 .

Головуючий В.О.Монич