Справа № 712/8656/20
Провадження № 2/712/2199/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2020 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
Головуючого/ судді - Троян Т.Є.
з участю секретаря - Ліпатової Н.Г., Макаренко І.І.
позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та її представника адвоката Солонька М.Ф.,
відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 та його представника адвоката Постригань Т.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказуючи, що 11.08.2001 вони зареєстрували шлюб у Сагунівській сільській раді Черкаського району Черкаської області, про що зроблено актовий запис № 9. Від шлюбу маютьдвох дітей:сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною розпаду сім`ї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть, їхні стосунки існують лише формально. Оскільки сім`я розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Вказувала, що згоди про матеріальне утримання дітей між ними не досягнуто, а тому вона вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 840,80 грн.
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.09.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків, які 12.10.2020 позивачем усунено.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.10.2020 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.
12.11.2020 адвокат відповідача ОСОБА_5 скерувала до суду відзив, у якому зазначила, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, однак проти стягнення аліментів на старшого сина ОСОБА_6 заперечує, оскільки повністю забезпечує старшого сина. Проти стягнення з нього аліментів на меншого сина ОСОБА_7 не заперечує в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як має проблеми зі здоров`ям, є інвалідом ІІ групи. Також вказала, що відповідач звільнений від сплати судового збору, тому в цій частині позовні вимоги також відповідач не визнав.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.11.2020 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду в одному провадженні з первісним позовом.
25.11.2020 адвокатом позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_5 скероване уточнення до зустрічної позовної заяви, в якому зазначене наступне: Згідно ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.Тому просила врахувати хворобу батька, його непрацездатність під час розгляду справи. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами,(розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитинуможуть фінансуватися напередабо покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Тому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову і до закінчення навчання; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі Ѕвартості навчання, щомісяця в сумі 1350 грн.00 коп. до закінчення навчання.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.11.2020 здійснено перехід на розгляд справи в порядку загального позовного провадження, закрито підготовче провадження по справі, призначений судовий розгляд по суті.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її адвокат Солонько М.Ф. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, в зустрічному позові просили відмовити. Адвокат додатково зазначив, що сторони зареєстровані за однією адресою. Проте відповідач за первісним позовом фактично у квартирі не проживає, лише приходить періодично та інколи ночує. Тобто фактично діти проживають з позивачкою, яка їх забезпечує необхідним. Крім того, ОСОБА_1 оплачено за навчання сина ОСОБА_6 8100 грн., що складає половину за навчання на рік. Зазначив, що оскільки відповідач за первісним позовом є учасником бойових дій, йому компенсується лікування та медикаменти за рахунок держави. Тому посилання адвоката відповідача за первісним позовом на значні витрати коштів на лікування не можуть братися до уваги. Просив розірвати шлюб між сторонами, позивачу за первісним позовом залишити прізвище ОСОБА_8 , та стягнути з відповідача на користь позивача за первісним позовом аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та його адвокат Постригань Т.Л. в судовому засіданні первісний позов визнали частково та не заперечували проти розірвання шлюбу, проти стягнення аліментів та судового збору заперечували. Адвокат Постригань Т.Л. додатково зазначила, що відповідач ОСОБА_2 за первісним позовом згоден сплачувати на утримання сина ОСОБА_7 аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно. Вказала, що старший син виявив бажання проживати з батьком. ОСОБА_9 забезпечує сина необхідним, купує продукти, одяг, оплачує за навчання. Крім того, оскільки він є учасником бойових дій, молодший син харчується у школі безкоштовно, має певні пільги як дитина учасника бойових дій.
Відповідач за первісним позовом додатково пояснив, що вони з позивачкою проживають за однією адресою, він повністю забезпечує дітей. Однак в силу своєї роботи, може бути відсутній двома 1-2 тижні в місяць. Крім того вказав, що є інвалідом ІІ групи, хворіє на гіпертонічну хворобу, тому на лікування та реабілітацію несе значні витрати. Оскільки старший син фактично проживає з ним, просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі ј частки заробітку ОСОБА_1 щомісячно до повноліття сина. Крім того, ОСОБА_10 працює, має стабільний дохід, не є інвалідом, а тому може сплачувати аліменти та нести додаткові витрати на сина ОСОБА_6 за навчання у розмірі Ѕ вартості навчання щомісяця по 1350 грн. до закінчення навчання.
Заслухавши сторони, сина ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони 11.08.2001 рокузареєстрували шлюб у Сагунівській сільській раді Черкаського району Черкаської області, про що зроблено актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.08.2001.
Відшлюбу сторони маютьдвох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судовому засіданні встановлено, що сторони на момент розірвання шлюбу фактично припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.
Таким чином, суд вважає доведеним, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб необхідно припинити шляхом його розірвання.
Згідно пояснень позивача за первісним позовом, відповідач фактично не проживає з нею і в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей на даний час не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Правова природа аліментів у розумінні норм глави 15 СК України є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов`язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами статті 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідач за первісним позовом проти стягнення з нього аліментів на утримання молодшого сина ОСОБА_7 в сумі 3000 грн. не заперечував. Однак просив стягнути з позивачки за первісним позовом на його користь аліменти на утримання старшого сина ОСОБА_6 , оскільки син проживає фактично з ним та знаходиться на його утриманні.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що на даний час проживає разом з батьками, які його забезпечують харчами та необхідними речами. Також батько сплачує за його навчання згідно Договору про навчання в Черкаському Національному університеті імені Богдана Хмельницького. Однак вказав, що батько не постійно проживає з ними, так як перебуває у відрядження 1-2 рази в місяць з понеділка по п`ятницю.
Сторонами не заперечувався той факт, що щомісячну плату за навчання вносить ОСОБА_2 в розмірі 1600 грн. щомісячно.
Як зазначив адвокат позивачки за первісним позовом, ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання щодо сплати Ѕ додаткових витрат на сина, сплативши свою частину за перший рік навчання сина, та має намір сплачувати свою частину за навчання в подальшому.
Згідно ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1991року.
Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину суд враховує положення ч.ч.1, 2 ст.141 СК України, згідно яких мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.
У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.
Однак в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 самостійно сплачує Ѕ витрат на навчання сина ОСОБА_6 , що підтверджується наданою копією квитанції про сплату послуг.
Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення додаткових витрат є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до Довідки з місця проживання та про склад сім`ї № 322, виданої 07.10.2020 Комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Пропортовий», за адресою АДРЕСА_1 дійсно проживають три особи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно Акту опитування сусідів від 07.10.2020 за № 321.
Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що хоча сторони періодично проживають за однією адресою, щоденну турботу та забезпечення нагальних побутових потреб дітей здійснює мати, батьк о може бути відсутній або в командировках з виробничих питань.
Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.
Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є працевлаштованими та отримують заробітну плату.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зустрічний позов до задоволення не підлягає у зв`язку з його необґрунтованістю.
Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при пред`явленні позовної вимоги про розірвання шлюбу сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., однак відповідач за первісним позовом є інвалідом другої групи та звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 105 ч. 3, 110, 112, 185 СК України, суд,
Позов ОСОБА_10 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , зареєстрований 11 серпня 2001 року у Сагунівській сільській раді Черкаського району Черкаської області, про що зроблено актовий запис № 9, розірвати.
Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.09.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про стягнення аліментів відмовити.
Рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 04.12.2020.

Головуючий Т.Є.Троян