ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/3/20Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Новікова О.М., Храпка В.Д., Бондаренка С.І.

за участю секретаря:Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Черкаської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Служба у справах дітей Черкаської міської ради про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на майно

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня дочка ОСОБА_6 , 1977 року народження, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 у встановлений законом строк подала до Другої Черкаської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті дочки, а саме: житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіля Ford Focus C307 TREND, 2008 року випуску, та автомобіля Daewoo Lanos НОМЕР_1 , 2005 року випуску.

Позивачу ОСОБА_3 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.07.2011, залишеним без змін після апеляційного перегляду, було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, в межах якого він подав до Другої Черкаської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті дочки.

Однак державним нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті дочки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 , крім позивачів за первісним позовом, є також ОСОБА_1 (чоловік померлої) та ОСОБА_5 (дочка померлої).

Тому, спадкуванню підлягає лише частка їхньої дочки ОСОБА_6 у спільній власності подружжя, а саме 1/2 частка автомобіля Ford Focus C307 TREND, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 та 1/2 частка автомобіля Daewoo Lanos НОМЕР_1 , 2005 року випуску, як такі, що набуті нею під час шлюбу.

Також до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6 входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який був подарований їхній дочці відповідно до договору дарування від 24.10.2000, а відтак підлягає спадкуванню в цілому, та земельна ділянка за цією ж адресою, яка була приватизована ОСОБА_6 в період шлюбу, та підлягає спадкуванню в цілому.

В подальшому, позивачі уточнили позовні вимоги та остаточно просили суд визнати:

- за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті дочки ОСОБА_6 на: 1/8 частину автомобіля Ford Focus C307 TREND, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , 1/8 частину автомобіля Daewoo Lanos НОМЕР_1 , 2005 року випуску, 1/4 частину житлового будинку та 1/4 частину земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

- за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті дочки ОСОБА_6 на: 1/8 частину автомобіля Ford Focus C307 TREND, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , 1/8 частину автомобіля Daewoo Lanos НОМЕР_1 , 2005 року випуску, 1/4 частину житлового будинку та 1/4 частину земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 перебував із ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі до моменту смерті останньої. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою померлої ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Зазначали, що вони до часу відкриття спадщини (до 21.09.2008 року) проживали разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

02.12.2008 ОСОБА_8 подав заяву до Другої Черкаської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 . Неповнолітня ОСОБА_5 , яка є спадкоємицею за законом, прийняла спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

В 2006 році подружжя ОСОБА_9 без належним чином затвердженого проекту та відповідного дозволу на будівництво здійснили перебудову житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: ними було зведено прибудову літ. «а-2» та сарай, гараж, літня кухня літ. «Ж», що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.08.2009 року та довідкою КП «ЧООБТІ» від 21.07.2015 року, а також технічним паспортом на вказаний будинок. Будівництво здійснювалося за спільні кошти подружжя ОСОБА_9 , основні роботи були виконані в 2006-2008 роках. Загальна вартість будівельних матеріалів, які витрачені на самочинно збудовані об`єкти складає 61724 грн., що підтверджується Звітом від 07.10.2015 про проведення технічного обстеження відповідального виконавця експерта з технічного обстеження будівель та документами на придбання будівельних матеріалів.

Таким чином, ОСОБА_6 не набула права власності на самочинно збудовані прибудову літ. «а-2» та сарай, гараж, літню кухню літ. «Ж», тому вказані об`єкти не можуть успадковуватися.

ОСОБА_8 вказував, що домоволодіння АДРЕСА_1 складається із трьохкімнатного будинку, загальною площею кімнат 23,5 кв.м., 12,6 кв.м. та 8,1 кв.м. (літ. «А-1»), при цьому кімнати є суміжними; літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «б», гаражу з оглядовою ямою літ. «Д», вбиральні літ. «В».

Відповідно до експертного висновку розподіл будинку літ. «А-1», і відповідно будинковолодіння АДРЕСА_2 за вказаною адресою між чотирма співвласниками неможливий. Також неможливий розподіл і за умови, якщо двом співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 може бути виділена одна кімната.

Посилався на те, що спільне володіння і користування будинковолодінням чотирма співвласниками неможливе, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є членами сім`ї, не проживають спільно, не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків. До того ж, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають окремо. Між відповідачами за зустрічним позовом та позивачами за зустрічним позовом існують стійкі неприязні стосунки.

Крім того, ОСОБА_3 має власний будинок в с. Деньги, Золотоніського району Черкаської області, а ОСОБА_4 має трьохкімнатну квартиру у м. Черкаси.

Позивачі за зустрічним позовом попередньо внесли на депозитний рахунок суду вартість часток відповідачів в сумі 79701 грн. 25 коп. кожному (всього: 159402 грн. 50 коп.).

Тому просили припинити права відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на їх частки у житловому будинку АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 просили визнати право власності на весь будинок в рівних частках.

Крім того, під час шлюбу подружжя придбало автомобіль Daewoo Lanos ТF69Y, 2005 року випуску, ринкова вартість якого станом на 07.04.2009 року відповідно до висновку №017/09 експертного автотоварознавчого дослідження становила 39999 грн. 96 коп.

Вказаний автомобіль відповідно до ст. 368 ЦК України є спільним майном подружжя і ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 63, 70 СК України має право на 1/2 частину вказаного автомобіля, а тому до спадкового майна входить лише 1/2 частина вказаного автомобіля, яка була власністю померлої ОСОБА_6 і у відповідності до ч. 1 ст. 1267 ЦК України кожному із спадкоємців належить по 1/8 частині вказаного автомобіля.

Також 26.03.2008 року подружжям ОСОБА_9 було придбано автомобіль Ford Focus C307 TREND, 2008 року випуску, вартістю 126500 грн. Десять відсотків від вартості автомобіля в сумі 12650 грн. були оплачені авансом в автосалоні продавця «Колос Авто»; на залишкову вартість автомобіля в сумі 113850 грн. отримано кредит в АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» за Договором кредиту від 27.03.2008 року зі сплатою 8,88 % річних, зі строком погашення кредиту до 26.03.2015 року. Вказаний автомобіль був переданий в заставу на підставі договору від 27.03.2008 року.

На час звернення з зустрічним позовом сума погашення основного боргу за кредитом складала 96331 грн. 59 коп., сплачено проценти за кредитом в сумі 36387 грн. 67 коп., прострочена заборгованість за кредитом складала 18889 грн. 13 коп., в тому числі 17518 грн. 41 коп. основного боргу та 1361 грн. 72 коп. проценти.

За життя спадкодавця ОСОБА_6 подружжям внесено за автомобіль грошові кошти в оплату його вартості в сумі 19425 грн. і сплачено проценти за кредитом в сумі 3454 грн. 56 коп.

ОСОБА_1 сплатив особисто 89556 грн. 59 коп. в погашення основної суми за кредитним договором. Таким чином, вартість частки у автомобілі, яка належить ОСОБА_1 як частина у спільному майні подружжя складає 9712,50 грн. (19425 грн. : 2). Враховуючи сплачену ОСОБА_1 суму в погашення кредиту на автомобіль в розмірі 89556,59 грн., його частка у даному майні становить 79/100 у загальній вартості автомобіля (89556,59 грн. + 9712,50 грн. = 99269,09 грн. = 79/100 від 126500 грн.)

Уточнивши зустрічні позовні вимоги остаточно просив суд:

- визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину за кожним на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , який складається із житлового будинку літ. «А-1», площею 44.2 кв., літньої кухні «Б», площею 19,0 кв.м., сараю літ. «б», площею 6,1 кв.м., гаражу з оглядовою ямою літ. «Д», площею 14,1 кв.м., вбиральні літ. «В», площею 1,0 кв.м., водоколонки № 3, в тому числі:

- на 1/4 частину кожному в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси;

- на 1/4 частину кожному в порядку виплати грошової компенсації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сумі 79701 грн. 25 коп. кожному за належні їм по 1/4 частці в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 ;

- припинити право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на належні їм по 1/4 частці житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ;

- сплатити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошову компенсацію за належні їм по 1/4 частці житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 у сумі 79701 грн. 25 коп. кожному, які знаходяться на депозитних рахунках територіального управління державної судової адміністрації у Черкаській області;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частин автомобіля Daewoo Lanos НОМЕР_1 , 2005 року випуску, в тому числі: на 1/2 частину, як частку у спільному майні подружжя; на 1/8 частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 ;

- визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/8 частку автомобіля Daewoo Lanos НОМЕР_1 , 2005 року випуску, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 79/100 частин автомобіля Ford Focus C307 TREND, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2017 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 04 серпня 2017 року первісний та зустрічний позови задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 за кожним на 1/4 частину домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , яке складається із житлового будинку літ. «А-1», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «б», вбиральні літ. «В», гаражу літ. «Д» з оглядовою ямою, літ. «о/я», погребу літ. «З», огорожі літ. № 1», воріт з хвірткою літ. «№ 2», огорожі літ. «№5», воріт літ. «№4», водоколонки літ. «З» (без самочинних будівництв літ. «а-2», літ. «Ж»).

Визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 за кожним на 1/4 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 за кожним на 1/8 частину автомобіля Daewoo Lanos НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 за кожним на 1/8 частину автомобіля Ford Focus C307 TREND, 2008 року випуску.

В інших частинах обох позовів відмовлено.

Додатковим рішенням від 04 серпня 2017 року Придніпровського районного суду м. Черкаси основне рішення доповнено таким:

«Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля Daewoo Lanos НОМЕР_1 та 1/2 частину автомобіля Ford Focus C307 TREND, 2008 року випуску».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на спірне домоволодіння та земельну ділянку в силу ст. 57 СК України поширюється режим особистої приватної власності спадкодавиці, а тому таке майно спадкується в цілому спадкоємцями в рівних частинах. Також суд врахував, що позивачі за зустрічним позовом не заперечували проти визнання права власності на будинок та земельну ділянку по 1/4 кожному із спадкоємців.

Проте вимогу зустрічного позову про припинення права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на їхню частку у спірному домоволодінні із виплатою грошової компенсації суд відхилив з тих підстав, що їхня частка не є незначною, реальний розподіл в натурі не проводиться, а визнається лише право власності на ідеальну частку. Крім того, ОСОБА_10 не має у власності іншого нерухомого майна.

Що стосується автомобілів, то суд виходив з того, що вони були придбані за час шлюбу і на них поширюється режим спільної сумісної власності подружжя. Тому, спадщина відкрилась лише на 1/2 частину вказаних автомобілів.

Рішення оскаржено ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги зводяться до такого.

1. В судовому засіданні 30.05.2017 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заявляли, що договір дарування будинку від 24.10.2000 був удаваним, приховував договір купівлі-продажу, оскільки ОСОБА_4 сплачувала гроші за будинок. Вказаним доводам суд не надав оцінки. Суд неправомірно відмовив в зупиненні провадження у даній справі до розгляду справи про визнання договору дарування удаваним.

2. Суд не надав оцінки висновкам судової експертизи, доказами про належність відповідачам за зустрічним позовом на праві власності та користування інших об`єктів нерухомості. Також суд не звернув уваги на неприязні відносини між сторонами спору та неможливість їх спільного проживання в спірному будинковолодінні та наявність підстав для припинення права власності на частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до ст. 365 ЦК України.

Апелянт посилається на закріплене у ст.ст. 120 та 125 Земельного Кодексу України правило слідування земельної ділянки за об`єктом нерухомості та просить визнати за кожним із спадкоємців право власності в порядку спадкування на 1/4 частину у домоволодінні, з припиненням права власності на відповідні частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та компенсацією їм вартості їхніх часток з грошових коштів, які попередньо внесені на депозитний рахунок суду позивачами за зустрічним позовом. Крім того, відмовляючи в задоволенні зустрічної вимоги про компенсацію вартості часток ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд не вирішив питання про повернення коштів з депозитного рахунку суду, які були попередньо внесені апелянтом.

3. Зазначає, що суд у рішенні встановив, що обидва автомобілі були придбані подружжям, тому кожному з подружжя на момент придбання належало по 1/2 частині у праві спільної сумісної власності на рухоме майно. Проте, всупереч своїм висновкам, суд залишив без задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним на 1/2 частину у праві власності на кожен із автомобілів.

4. Суд порушив права апелянта на 79/100 частин права власності на автомобіль Ford Focus, оскільки саме ОСОБА_1 з особистих коштів сплатив 79% вартості кредиту на вказаний автомобіль, тому претендує на визнання за ним частки у праві власності на вказаний транспортний засіб відповідно до сплачених за це майно коштів. Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 79/100 частин автомобіля Ford Focus, а за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по 7/100 частин автомобіля Ford Focus.

Посилаючись на викладене, вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, апелянт просить його змінити в частині визнання права власності спадкоємців на спірне домоволодіння та автомобіль Ford Focus C307 TREND, 2008 року випуску, ухваливши в цій частині нове рішення відповідно до викладених в зустрічній позовній заяві вимог та доповнити рішення в частині визнання права власності ОСОБА_1 на 1/2 автомобіля Daewoo Lanos НОМЕР_3 , 2005 року випуску.

В іншій частині оскаржуване рішення апелянт просить залишити без змін.

Крім того, просить зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_11 про визнання договору дарування будинку удаваним та визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18 серпня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22 серпня 2017 року закінчено проведення підготовчих дій по апеляційній скарзі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 06 жовтня 2017 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задоволено, зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_11 про визнання договору дарування будинку удаваним та визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22 жовтня 2018 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду.

27 листопада 2018 року надійшла заява від ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_10 , третя особа: ОСОБА_1 про визначення ОСОБА_3 додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 листопада 2018 року апеляційне провадження у даній справі зупинено до вирішення апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_10 , третя особа: ОСОБА_1 про визначення ОСОБА_3 додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року поновлено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 19.12.2019.

23.01.2020 надійшло клопотання від ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №2-371/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_10 , третя особа: ОСОБА_1 про визначення ОСОБА_3 додаткового строку для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що судом касаційної інстанції відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.07.2011 та постанови Черкаського апеляційного суду від 05.11.2019.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 січня 2020 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №2-371/11 після касаційного перегляду судових рішень у вказаній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року провадження у справі поновлено у зв`язку з набранням законної сили постановою Черкаського апеляційного суду від 24.09.2020 у справі №2-371/11, якою відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть від 24.09.2008 (а.с. 7 том 1).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зверталися 18.11.2008 року до Другої Черкаськоїдержавної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті дочки ОСОБА_6 , що стверджується довідками державного нотаріуса від 24.10.2014 року (а.с. 9, 10 том 1) та відомостями із спадкової справи.

Постановою нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. від 12.11.2014 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , автомобілі Форд Фокус та Деу Ланос, промислову будівлю в АДРЕСА_3 , що залишилося після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8 том 1).

Постановою Черкаського апеляційного суду від 24.09.2020 у справі №2-371/11 відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 02.12.2008 звертався до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_6 , що підтверджується відомостями із спадкової справи (а.с. 68 т. 1).

ОСОБА_5 в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 .

Отже на час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції спадкоємцями після її смерті є: ОСОБА_1 (чоловік), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_4 (мати).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , який належав їй на підставі Договору дарування будинку від 24.10.2000, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 (а.с. 35 том 1). Належність вказаного будинку ОСОБА_6 також підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.05.2015 (а.с. 61-62 том 1).

Вказане домоволодіння на день відкриття спадщини складалося із житлового будинку літ. «А-1», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «б», вбиральні літ. «В», гаражу літ. «Д» з оглядовою ямою, літ. о/я, погрібу літ. «З», огорожі літ. № 1», воріт з хвірткою літ. «№ 2», огорожі літ. «№5», воріт літ. «№4», водоколонки літ. «З» містило самочинне будівництво, а саме: прибудову літ. «а-2», сарай-гараж-літню кухню літ. «Ж».

Встановлено, що сторони звертались до суду з приводу визнання договору дарування удаваним та визнання даного будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Судом розглядалась справа №711/4481/17за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_11 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору дарування будинку удаваним, визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , про визнання договору дарування будинку дійсним та таким, що відбувся.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2018 року у задоволенні обох позовів відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , місцевий суд встановив, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 фактично було укладено договір купівлі-продажу, оскільки такий договір носив оплатну форму, однак суд відмовив у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 , місцевий суд виходив із його безпідставності.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2018 року залишено без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 03 липня 2018 року та постановою Верховного Суду від 22 листопада 2018 року.

Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При вирішенні спору колегія суддів враховує обставини, встановлені судовими рішеннями у справах №2-371/11 та №711/4481/17.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 57 СК України майно, набуте за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, є особистою власністю дружини (чоловіка).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

У абзаці 1 п. 182 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зі змінами та доповненнями, відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Відповідно до ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

На підставі приведених вище норм колегія суддів погоджується з висновками районного суду щодо величини спадкової маси та розподілу спадщини.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 за життя не набула права власності на самочинно збудовані прибудови літ. «а-2» та сарай, гараж, літню кухню літ. «Ж», тому ці частини будинковолодіння не можуть входити до складу спадщини.

Також встановлено, що ОСОБА_6 в період шлюбу, а саме 06.06.2003 року було приватизовано земельну ділянку, площею 621,6 кв.м. по АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія від 06.06.2003 року (а.с. 242 том 1).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що на час розгляду даного спору, відповідно до рішення суду позивач за первісним позовом ОСОБА_3 визнаний таким, що пропустив строк для прийняття спадщини.

Приймаючи до уваги обов`язок суду вирішити даний спір, колегія суддів вважає за можливе ухвалити нове рішення про розподіл спадщини між спадкоємцями, виключивши ОСОБА_3 .

Отже, оскільки домоволодіння АДРЕСА_1 належало спадкодавцю ОСОБА_6 на праві власності на підставі Договору дарування від 24.10.2000 року, а земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_12 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР № 016106 від 06.06.2003 року, тому спадкоємці після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_1 (чоловік), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_4 (мати) мають право на спадщину, яка складається з цього домоволодіння та земельної ділянки, в рівних частках, а саме: по 1/3 частині будинковолодіння (за виключенням самочинних будівництв прибудови літ. «а-2» та сарай, гараж, літню кухню літ. «Ж») та 1/3 частині земельної ділянки.

Також колегія суддів погоджується з рішенням районного суду в частині розподілу спадщини щодо автомобілів Daewo Lanos НОМЕР_4 та Ford Focus C307 TREND, але без ОСОБА_3 .

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Доводи скарги щодо відмови районного суду зупинити провадження у справі до розгляду справи про визнання договору дарування удаваним не заслуговують на увагу, оскільки в подальшому ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 06 жовтня 2017 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задоволено, зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішення у справі №711/4481/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_11 про визнання договору дарування будинку удаваним та визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Щодо перегляду рішення в частині вимог визнання за кожним із спадкоємців права власності в порядку спадкування на 1/4 частину у домоволодінні з припиненням права власності на відповідні частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та компенсацією їм вартості їхніх часток, то колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, навіть враховуючи усунення від спадкування ОСОБА_3 .

Частки всіх спадкоємців в спірному будинковолодінні, яке успадковується після смерті ОСОБА_6 , є рівними, всім спадкоємцям належить по 1/3 його частки, і вони не є незначними. Позивачами за зустрічним позовом не доведено, що спільне володіння та користування будинком є неможливим. Також не доведено, що таке припинення права та ОСОБА_4 на частку у спільному майні не завдасть шкоди її інтересам.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Зазначена норма матеріального права регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі.

Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

- частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

- річ є неподільною;

- спільне володіння і користування майном є неможливим;

- таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (справи № 6-37цс13 від 15 травня 2013 року) визначено, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналогічна позиція висловлена й Верховним Судом (постанова від 05 лютого 2020 року, справа № 552/3965/18), відповідно до якої право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

В ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження посилання позивача за зустрічним позовом на те, що припинення права ОСОБА_4 на належну їй частку в будинковолодінні не завдасть їй істотної шкоди.

Апелянт посилається на те, що частка відповідачів за зустрічним позовом у спірному будинковолодінні є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільна, і спільне володіння і користування майном є неможливим, при цьому попередньо внесено вартість часток на депозитний рахунок суду. Колегія суддів апеляційного суду критично ставиться до вищевказаних тверджень апелянта.

ОСОБА_1 просив припинити право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на частку в спільному нерухомому майні, яке сумарно складає 1/2 такого будинковолодіння. Половина будинковолодіння не може вважатися незначною. Не є незначною і частка ОСОБА_4 в розмірі 1/3 будинковолодіння, якщо враховувати, що ОСОБА_3 пропустив строк для прийняття спадщини.

До суду не було надано жодного належного доказу з приводу неможливості спільного використання спадкоємцями такого будинку. Зокрема, не надано доказів на підтвердження наявності конфлікту між сторонами (зокрема звернень до правоохоронних органів, пояснень свідків, тощо) або ж з приводу медичних протипоказань для проживання в будинку з іншими особами (наприклад, відповідного медичного висновку з прямими такими приписами або експертного висновку, тощо). Посилання апелянта на положення ст. 50 ЖК України щодо недопустимості заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя, не беруться до уваги, оскільки житловий будинок складається більше ніж з двох кімнат.

Непереконливим є і посилання в апеляційній скарзі на неможливість реального виділу часток будинковолодіння в натурі, що встановлено висновком № 3/16/Буд судової комплексної експертизи від 04.05.2016 року.

Предметом первісного позову не є виділ часток в натурі. Колегія суддів виходить насамперед із того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 претендували, а на даний час ОСОБА_4 претендує на право власності на ідеальну частку в будинковолодінні, про що правильно вказано судом першої інстанції. Вимог про вселення або виділення часток в натурі позивачами за первісним позовом не заявлялось.

Крім того, на підтвердження наявності у ОСОБА_4 іншого житла апелянт посилається на надану ним довідку №7934 від 24.11.2016 (а.с. 11 том 3). Проте із вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_4 є не власником, а наймачем.

За таких обставин, виходячи із того, що ОСОБА_3 пропустив строк для прийняття спадщини, а із наявних у матеріалах доказів неможливо беззаперечно встановити, що ОСОБА_4 володіє на праві власності житлом, придатним для проживання, та враховуючи, що внаслідок припинення права на частку у спільній квартирі остання буде позбавлена житла, колегія суддів дійшла висновку, що таке припинення права власності на частку може завдати істотної шкоди інтересам ОСОБА_4 , і ця обставина є визначальною. З огляду на викладене, апелянт не підтвердив наявність підстав, передбачених у ст. 365 ЦК України, достатніх для припинення права власності на відповідну частку ОСОБА_4 та компенсації їй вартості їхньої частки.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції залишив без задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним 1/2 частини у праві власності на кожен із спірних автомобілів спростовуються матеріалами справи, а саме додатковим рішенням від 04 серпня 2017 року Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Що стосується доводів апелянта про порушення районним судом його права на 79/100 частин права власності на автомобіль Ford Focus, то апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вказане рухоме майно було придбано в інтересах сім`ї, тому відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договори купівлі-продажу, кредиту та іпотеки створюють обов`язки для обох з подружжя. На спростування такої презумпції, заявником не наведено жодних аргументів.

Спірний автомобіль Ford Focus придбаний подружжям 26 березня 2008 року на підставі договору купівлі продажу №28/2008. А отже, право власності на вказаний автомобіль виник у подружжя саме 26.03.2008 року. Тому, на таке майно поширюється режим спільної сумісної власності подружжя та підлягає спадкуванню на загальних підставах незалежно від того, що подружжя придбало це рухоме майно за рахунок кредитних коштів.

З огляду на викладене, спірний автомобіль Ford Focus C307 TREND підлягає спадкуванню на загальних підставах.

Дослідивши усі наявні та гадані докази в сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що районний суд правильно визначився з матеріально-правовим врегулюванням спору, вірно встановивши обставини у справі, та надав правильну їм оцінку.

Однак, враховуючи, що ОСОБА_3 пропустив строк для прийняття спадщини, тому частки інших спадкоємців змінились.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить із того, що суть обох позовів зводиться до розподілу спадкової маси між спадкоємцями ОСОБА_6 , а тому апеляційний суд дійшов висновку про можливість визнання права власності на спадкове майно між трьома спадкоємцями в рівних частках. Таке рішення суду враховує інтереси усіх спадкоємців, які в судовому засіданні не заперечували проти такого вирішення спору, спрямоване на ефективне та остаточне вирішення спору між сторонами, враховує інтереси усіх спадкоємців, та базується на принципах справедливості судових процедур, процесуальної економії та уникнення невиправданої тяганини.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення та ухвалити у справі нове рішення.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне повернути кошти, внесені на депозитний рахунок за пред`явлення вимог про припинення права співвласників на частку у спільному майні, на підставі платіжних документів, що надані ОСОБА_1 (а.с. 119 том 1, а.с. 175 том 2).

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2017 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

Первісний та зустрічний позови задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 за кожним на 1/3 частину домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , яке складається із житлового будинку літ. «А-1», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «б», вбиральні літ. «В», гаражу літ. «Д» з оглядовою ямою, літ. «о/я», погрібу літ. «З», огорожі літ. № 1», воріт з хвірткою літ. «№ 2», огорожі літ. «№5», воріт літ. «№4», водоколонки літ. «З» (без самочинних будівництв літ. «а-2», літ. «Ж»).

Визнати за ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 за кожним на 1/3 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 за кожною на 1/6 частину автомобіля Daewo Lanos НОМЕР_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на 2/3 частини автомобіля Daewo Lanos НОМЕР_4 .

Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 за кожною на 1/6 частину автомобіля Ford Focus C307 TREND, 2008 року випуску.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на 2/3 частину автомобіля Ford Focus C307 TREND, 2008 року випуску.

В задоволенні решти первісного та зустрічного позовів - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 внесені ним на депозитний рахунок суду кошти на оплату вартості частки в спірному майні на підставі квитанції №12747065-1 від 13.10.2015 на суму 63000 грн. 00 коп. та на підставі квитанції №16582313-1 від 08.11.2016 на суму 96402 грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2020 року.

Судді