Провадження № 2-о/592/64/20
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

03 березня 2020 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду міста Суми Литовченко О.В., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересовані особи: Миколаївська селищна рада Білопільського району Сумської області (Сумська область Білопільський район смт. Миколаївка, бульвар Свободи, 2, ), Білопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану (Сумська область м. Білопілля вул. 1 Травня, 3, ), Приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Бойко О.І. ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

встановив:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявниця просить встановити юридичні факти: родинних відносин про те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити факт визнання батьківства ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внести до актового запису № 15 від 27.04.1955, складеного виконавчим комітетом Тучненської сільської ради Білопілського району сумської області, відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як про батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а прізвище дитини ІНФОРМАЦІЯ_6 залишити без змін.

Ухвалою судді від 23.12.2019 було відмовлено у відкритті провадження у даній справі в зв`язку з тим, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, роз`яснено право заявниці звернутись до суду із позовною заявою на загальних підставах.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 18.02.2020 задоволена апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 . Ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.12.2019 у даній справі скасована та направлено справу для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції в зв`язку з тим, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про необхідність розгляду заяви ОСОБА_1 у порядку позовного провадження, ураховуючи, що судом не було зазначено, між ким виник спір про право. Зазначене унеможливлює розгляд справи справи за правилами позовного провадження через відсутність відповідачів.

Ознайомившись із матеріалами заяви, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ч.3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до статей 315, 319 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи якщо, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у заві повинно бути зазначено виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно зі ст. 318 ЦПК України, 1. У заяві повинно бути зазначено:1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. 2. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до абзацу першого п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

В порушення ст. 318 ЦПК України, до заяви не додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, а саме, докази про неможливість оформлення спадщини та необхідність встановлення факту, що має юридичне значення.

Також, в заяві ОСОБА_1 зазначається, що факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 був чоловіком ОСОБА_2 підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 22.10.2019 за № 6, але при складанні актового запису про шлюб батьків заявниці була допущена помилка у написанні імені її чоловіка (батька заявниці), а саме його ім`я було записано як " ОСОБА_3 ".

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», відповідно до ст. 161 КпШС суд розглядає в порядку окремого провадження за правилами глави 36 ЦПК справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього приводу є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки у них, у зв`язку з цим, виникнуть певні обов`язки).

У відповідності до абзацу 2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 12, згідно з Законом «Про органи реєстрації актів громадянського стану» і Правилами, які встановлюють порядок реєстрації актів громадянського стану і затверджуються Міністерством юстиції України, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Отже, встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у частині першій статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 12 передбачає, що згідно з вимогами статей 137, 268 ЦПК України подана до суду заява про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану чи про анулювання такого акту повинна містити в собі відомості про те, в якому акті громадянського стану є неправильності в записі і в чому саме вони полягають, який запис в акті громадянського стану і у зв`язку з чим підлягає анулюванню, коли і яким органом реєстрації актів громадянського стану відмовлено у виправленні запису, внесенні до нього змін чи доповнень або в анулюванні поновленого чи повторно складеного актового запису. До заяви мають бути додані: копія відповідного свідоцтва, висновок органу реєстрації актів громадянського стану про відмову у виправленні, зміні чи доповненні запису або в анулюванні поновленого чи повторно складеного запису акта громадянського стану, інші документи, що стосуються даної справи. Якщо заяву подано без додержання цих вимог, суддя згідно зі ст.139 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

Дані вимоги заявницею дотримано не було.

Крім того, Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, передбачені обставини, при наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно із п.3 Глави 13 цього Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

В поданій заяві позивач не наводить посилань на наявність постанови органу нотаріату про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відсутні висновки нотаріуса, викладені у постанові.

Свою позицію з цього приводу висловив в інформаційному листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, увагу суддів звернуто на те, що слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Як вбачається з п. 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» отримання постанови про відмову вчиненні нотаріальної дії має важливе значення, оскільки з часу відмови обчислюється строк для звернення до суду, і надання належної оцінки обґрунтованості вимог позивача неможливо без з`ясування причин та мотивів відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Отже заявнику необхідно надати суду докази про те, що він звертався до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини, однак з об`єктивних причин було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину - надати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, заявником у заяві в якості заінтересованої особи зазначений приватний нотаріус Білопілського районного нотаріального округу Сумської області Бойко Оксана Іванівна, однак нотаріус у даній категорії справ не може бути заінтересованою особою, виходячи з наступного.

Суддя звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус наділений державою обов`язками посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою наданням їм юридичної вірогідності. Нотаріус не може мати спільних інтересів з особами, які звернулися до нього за вчиненням нотаріальної дії. (ст. 9 Закону).

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус наділений державою обов`язками посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою наданням їм юридичної вірогідності.

При розгляді спорів щодо спадкування належним відповідачем (в даному випадку заінтересованою особою) є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Крім того, заявником не вірно зазначена заінтересована особа Білопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки вірна назва державного органу - Білопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 294, 318 ЦПК України, вважаю за необхідне повторно залишити її без руху, запропонувавши заявнику протягом десяти днів з дня вручення ухвали усунути зазначені недоліки.

Крім того, роз`яснити заявнику, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 294 ЦПК України, суддя,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересовані особи: Миколаївська селищна рада Білопільського району Сумської області (Сумська область Білопільський район смт. Миколаївка, бульвар Свободи, 2, ), Білопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану (Сумська область м. Білопілля вул. 1 Травня, 3, ), Приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Бойко О.І. ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про встановлення фактів, що мають юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявниці ОСОБА_1 строк 10 (десять) днів для усунення зазначених недоліків, який рахувати з дня отримання нею даної ухвали.

У випадку невиконання ухвали заява буде вважатися не поданою та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Литовченко