РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2013 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, в якому просив встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу його та відповідача ОСОБА_2 в період з січня 2007 року по 20 листопада 2012 року. Визнати житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Розділити житловий будинок з господарським спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 в рівних долях між позивачем та відповідачем.

Стислий виклад позиції позивача.

Підставою звернення до суду стало те, що позивач був знайомий з відповідачем досить давно, проте у кожного з них була своя родина. В кінці 2006 року приїхавши в м. Жмеринка та дізнавшись про розлучення відповідача ОСОБА_2 вони домовились про переїзд в м. Жмеринка та спільне проживання. Спільно вони почали проживати на початку 2007 року в найманій квартирі АДРЕСА_2 , яка належала власнику ОСОБА_4 , потім в період з травня 2007 року по травень 2008 року на дачі відповідача, де одночасно він проводив будівельні роботи.

Позивач зазначив, що з метою створення нормальних умов для проживання сім`єю з відповідачем вони вирішили побудувати житловий будинок, для чого придбали земельну ділянку з фундаментом у ОСОБА_5 , отримавши 12.04.2007 рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради про передачу вищевказаної земельної ділянки, а вже 14.09.2007 відповідач отримала на своє ім`я Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0723 га по АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку.

Протягом 2007 2009 років вони разом з відповідачем займались будівництвом та облаштуванням будинку за спільні кошти, за цей період вони спільно проживали, відповідач піклувалась про нього, вони спільно проводили сімейні свята.

Влітку 2008 року він розірвав сімейні шлюбні відносини з ОСОБА_6 , на пропозицію укласти шлюбні відносини з відповідачем, остання відмовила. В подальшому з травня по серпень 2011 року він працював в Москві та після повернення з заробітків він придбав побутову техніку, будівельні матеріали і продовжував будівництво будинку. В подальшому відповідач постійно відкладала реєстрацію позивача в новозбудованому будинку, в зв`язку з чим між ними виникали сварки, які завершились після того, як відповідач залишила їх будинок та перейшла проживати у належну їй квартиру, натомість він залишився проживати в спірному будинку, оплачуючи при цьому комунальні послуги. Після того як 04.07.2013 він змушений був виїхати на роботу в м. Київ, в період його відсутності відповідач змінила замки. Встановила сигналізацію та перестала допускати його в будинок, оформивши в липні 2013 року право власності на спільний житловий будинок та виставила його на продаж.

Позивач вказав, що з січня 2007 року по листопад 2012 року він проживав з відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в період спільного проживання разом за спільні кошти ними було придбано будинок в АДРЕСА_1 , обладнано його меблями та побутовою технікою.

Історія справи.

25.10.2013 позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя.

13.11.2013 ухвалою судді заява позивача про забезпечення доказів залишена без руху, надано строк на усунення недоліків. Відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Відкрито провадження в справі, справа призначена до розгляду на 28.11.2013.

28.11.2013 ухвалою суду витребувано з Жмеринського районного структурного підрозділу КП ВООБТІ інвентаризаційну справу на будинковолодіння ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , розгляд справи відкладено на 17.12.2013.

10.12.2013 до суду надійшли витребувані судом матеріали.

17.12.2013 в судовому засіданні були допитані свідки, розгляд справи відкладено на 15.01.2014

15.01.2014 допитані решта свідків, ухвалою суду накладено арешт на житловий будинок з господарським спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , розгляд справи відкладено на 04.02.2014

04.02.2014 в справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

28.08.2014 надійшов висновок експерта.

08.09.2014 провадження у справі відновлено, справа призначена до розгляду на 18.09.2014

18.09.2014 та 29.09.2014 позивач та його представник, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, в зв`язку з чим ухвалою суду від 29.09.2014 позовну заяву залишено без розгляду. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 15.01.2014

17.07.2018 рішенням Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвала Жмеринського міськрайонног суду Вінницької області від 29.09.2014 скасована в частині залишення позовної заяви без розгляду.

17.10.2019 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанова апеляційного суду Вінницької області від 17.07.2018 залишена без змін.

Відповідно до пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

19.11.2019 справа надійшла для продовження розгляду до Жмеринського міськрайонного суду в провадження судді Заярного А.М.

Розгляд справи продовжено 26.02.2020

Пояснення сторін та свідків, надані в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Додатково повідомив, що в 2006 році вони з відповідач вирішили придбати земельну ділянку для подальшого будівництва будинку, за спільні кошти ними була придбана земельна ділянка, зведенням будинку він займався самостійно, іноді допомагали його знайомі, для яких він також виконував певні роботи. Кошти на придбання земельної ділянки, будівельних та оздоблювальних матеріалів були спільними, проте розрахунок в більшості випадків проводила відповідач ОСОБА_2 , як і за придбаний для будинку фундамент. Крім того, позивач вказав, що дійсно в 2008 році він не проживав спільно з відповідачем в спірному будинку, займався більше будівельними роботами, проживаючи у найманій квартирі. Часто проводив спільні свята разом з рідними відповідача, на підтвердження чого матеріали справи містять спільні фото, займався заробітком коштів на будівництво спільного на його думку з відповідачем будинку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі з підстав того, що на протязі тридцяти років вона проживала в квартирі, що належала їх родині, в якій станом на 2007 рік проживало ще три родини, а тому вони були змушені звернутись у виконавчий комітет задля отримання земельної ділянки для розширення побутових умов. У 2007 році закінчився строк оренди в ОСОБА_5 і він відмовився від земельної ділянки на їх користь. В подальшому, протягом 2006 -2007 років вона з колишнім чоловіком займалась завезенням будівельних матеріалів на виділену їм земельну ділянку з дачного будинку для зведення нового будинку. Позивача ОСОБА_1 вона не бачила протягом п`ятнадцяти років, адже раніше вони були однокласниками, проте в подальшому кожен будував своє особисте життя. Так в листопаді 2007 року до неї подзвонив ОСОБА_1 , повідомивши що працюючи в м. Москві з ним не провели розрахунок за виконану роботу та попросив її позичити кошти на весілля доньки в розмірі 4 тисячі доларів США, на що вона погодилась, за умови будівництва позивачем будинку на виділеній їй з чоловіком земельної ділянки, адже знала, що позивач працює будівельником, дані кошти мали бути розрахунком з позивачем за зведення будинку. В подальшому, на початку 2008 року позивач повернувся до України для вирішення своїх особистих питань та попросив її знайти йому на деякий час квартиру для проживання, що вона і зробила, домовившись з жінкою, яка на той час здавала свою квартиру, що позивач ОСОБА_1 деякий час проживе у вищевказаній квартирі та паралельно проводитиме там ремонтні роботи, які будуть вважатись розрахунком за проживання позивача у вищевказаній квартирі. Проте проживши там декілька місяців жодних робіт позивач не проводив, у зв`язку з чим власниця квартири попросила звільнити її від позивача, тому вона надала можливість позивачу проживати в дачному будинку, що належав їх родині. Також паралельно приводячи будинок в належний вигляд, вона приїжджала лише на вихідні та періодично проживаючи у сусідів на час виконання ним робіт по зведенню будинку. Позивач вказала, що на той час жодних стосунків з позивачем вона не мала, адже перебувала у зареєстрованому шлюбі зі своїм чоловіком, в них були суто робочі відносини як замовника та виконавця.

Надалі, дійсно в 2010 році після закінчення будівництва будинку позивач приїхав до неї з роботи та повідомив, що він розлучився та запропонував їй жити разом. Також повідомив, що має бажання придбати меблі в будинок, який він будував, на що вона погодилась, адже теж була вже розлучена з чоловіком. Так вони разом прожили приблизно з 2010 по 2011 рік, за цей час позивач дійсно придбав в будинок меблі та певну побутову техніку. В 2011 році позивач застосував до неї фізичну силу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Після цього їх короткочасні відносини були припинені.

В судовому засіданні були допитані свідки, викликані за клопотанням сторін.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що проживає недалеко від ново зведеного будинку, в якому проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважає, що вони проживали разом починаючи з 2007 року, адже бачила як позивач та відповідач роздивлялись земельну ділянку, на якій мав будуватись будинок, бачила їх разом при зведенні будинку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що будівництвом будинку по АДРЕСА_1 займався ОСОБА_1 . Позивач та відповідач спільно проживали в даному будинку.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що є сусідкою ОСОБА_1 по дачному будинку. В 2007 році влітку та восени, два рази, вона бачила позивача та відповідача разом, які працювали біля дачного будинку в. с Слобода-Носківецька Жмеринського району. В 2008 році працював там тільки ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 з`являлась тільки у вихідні дні.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що проживає по сусідству з будинком по АДРЕСА_1 , будівництво якого було розпочате в 2007 році, а закінчене в 2009 році. Позивач та відповідач проживали разом.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що від людей знає, що всі роботи по будівництву виконував ОСОБА_1 . Будинок був побудований в 2009 році, з того часу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали в ньому жити разом.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що проживає по АДРЕСА_1 , напроти спірного будинку. Позивач та відповідач будинок будували разом, а в 2009 році почали в ньому проживати.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомив, що являється рідним братом позивача ОСОБА_1 . У спірному будинку допомагав брату проводити внутрішні роботи. З вересня 2009 року позивач та відповідач почали проживати разом в одному будинку як одна сім`я.

Свідок ОСОБА_4 суду повідомила, що в січні 2008 року за проханням відповідача ОСОБА_2 поселила позивача ОСОБА_1 в свою квартиру, який мав здійснити там косметичний ремонт. Оскільки ремонту квартири ОСОБА_1 протягом трьох місяців проживання не провів, вона його висилила. Знає зі слів відповідача, що остання надала ОСОБА_1 житло, а той мав ОСОБА_2 побудувати будинок. Їй відомо, що будівельні матеріали привозив колишній чоловік ОСОБА_2 , допомагав також її син. Вона також була свідком, як ОСОБА_1 виконував будівельні роботи будинку ОСОБА_2 . Влітку 2010 року позивач запропонував ОСОБА_2 проживати разом однією сім`єю, проживали так до вересня 2011 року. Надалі ОСОБА_2 розірвала стосунки з ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомив, що розлучився з відповідачем ОСОБА_2 в 2009 році. В 2007 році йому разом з дружиною була виділена земельна ділянка, на якій в подальшому був побудований будинок. Дружина задля цих цілей отримала кредит, він в свою чергу привозив на власному автомобілі будівельні матеріали для зведення будинку. Приблизно в 2009 році для зведення будинку був найнятий ОСОБА_1 , з який за роботу розраховувалась ОСОБА_2 . В 1993 році йому з дружиною була виділена земельна ділянка, на якій вони побудували дачний будинок, після будівництва якого залишились певні будівельні матеріали, з яких частково був побудований будинок по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 проживала в будинку по АДРЕСА_3 а протягом 2007-2009 років.

Свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що влітку 2007-2008 роках допомагав своєму товаришу ОСОБА_16 будувати дім в м. Жмеринці, в районі Петрівки. На даній земельній ділянці був лише фундамент. Допомагав у розвантаженні блоків. Позивача ОСОБА_1 під час завезення будівельних матеріалів він ніколи не бачив. , батьки ОСОБА_17 його мати та батько, розвантаження блоків зайняло приблизно два дні. Мати ОСОБА_17 проживала вдома по АДРЕСА_4 . Леніна в квартирі разом з ОСОБА_17 та його рідною. В новому будинку був особисто, адже ОСОБА_17 показував будинок, на той час мати вже проживала в новому будинку.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні повідомив, що будівництво будинку розпочинали ще його батьки, проте він дійсно підтверджує, що мати проживала з позивачем рік чи два. Отримали земельну ділянку в АДРЕСА_5 проживали три сім`ї. На земельній ділянці було побудовано підвальні приміщення. Він особисто, його друзі та батько допомагали розвантажувати будівельні матеріали, які були придбані його батьками в 2008 році. По 2009 рік мати проживала по АДРЕСА_5 , а вже в 2010 році і частина 2011 року вона проживала разом з ОСОБА_19 в збудованому будинку по АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_20 суду повідомила, що знає від ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 займався будівництвом її будинку. Якийсь час вони дійсно проживали разом, до побиття ОСОБА_2 ОСОБА_1 . Протягом 2008-2010 років ОСОБА_2 проживала в квартирі по АДРЕСА_5 разом, зі своєю родиною.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що він земельну ділянку по АДРЕСА_1 передав ОСОБА_2 взимку 2007 року. З ОСОБА_1 познайомився в серпні 2008 року, коли останній будував будинок на вищевказаній земельній ділянці. На момент передачі земельної ділянки, на ній був збудований підвал з фундаментом для будинку. ОСОБА_2 сплатила йому кошти за ведений підвал та фундамент, через рік після передачі їй земельної ділянки, при цьому був присутній її колишній чоловік ОСОБА_21 . ОСОБА_2 почала проживати в новозбудованому будинку в 2010 році.

Свідок ОСОБА_22 суду повідомив, що він працював водієм в «Укртелекомі». Восени 2009 року начальник направив його на вул.. Профспілкова в м. Жмеринці (район Перівки), в зв`язку з обривом кабелю Інтернет зв`язку. Там він познайомився ОСОБА_1 , який представився йому будівельником.

Свідок ОСОБА_23 суду повідомила, що є сусідкою з відповідачем ОСОБА_2 . Вона жодного разу не бачила, щоб позивач ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_2 , на противагу чому ОСОБА_21 , колишній чоловік відповідача, проживав у вищевказаній квартирі по АДРЕСА_5 .

Свідок ОСОБА_24 повідомила в судовому засіданні, що знає як відповідача так і позивача, їй відомо, що ОСОБА_1 будував будинок ОСОБА_2 , спочатку позивач був запрошений як будівельник, але потім ОСОБА_1 , приблизно в 2010 - 2011 році запропонував відповідачці проживати разом, проте проживали вони разом не довго, приблизно декілька місяців, до моменту нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_25 суду повідомила, що являється рідною сестрою ОСОБА_2 , яка зводила спірний будинок самостійно. ОСОБА_1 спочатку був найнятий нею як будівельник, однак в подальшому вони розпочали проживати разом, але це після того як був побудований будинок, приблизно в 2009 чи 2010 роках.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні повідомив, що бачив як ОСОБА_1 проводив ремонт на дачному будинку в с. Слобода-Носківецька Жмеринського району Вінницької області, на вихідні до нього приїжджала ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_27 суду повідомила, що являється сусідкою та подругою ОСОБА_2 ОСОБА_1 з нею не бачила. Не знала про розлучення ОСОБА_28 з чоловіком.

Свідок ОСОБА_29 суду повідомила, що в 2006 році навпроти неї ОСОБА_2 придбала земельну ділянку. На початку 2007 року ОСОБА_2 розпочала будівництво. Зведенням будинку займався ОСОБА_1 . Позивач та відповідач почали проживати разом, вели спільне господарство в 2009 році, до 2012 року.

Свідок ОСОБА_30 суду повідомила, що влітку 2007 році в с. Слобода-Насківецька Жмеринського району вона бачила ОСОБА_1 (це власник) та ОСОБА_2 , які працювали разом на дачному будинку. ОСОБА_1 там жив та працював постійно, а ОСОБА_2 , вона бачила там лише кілька разів.

Свідок ОСОБА_31 суду повідомила, що являється головою квартального комітету, будинок в АДРЕСА_1 зводив ОСОБА_1 . Приблизно з 2009 року позивач та відповідач почали проживати в будинку разом як одна сім`я.

Свідок ОСОБА_32 суду повідомив, що проживає по сусідству з ОСОБА_2 та, відповідно ОСОБА_1 . На його думку будинок позивач та відповідач будували разом.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до довідки, виданої Дебальцівською міською радою від 28.01.2012, ОСОБА_1 протягом п`яти років не проживає в м. Дебальцево Донецької області разом з ОСОБА_6 (Том 1 а.с.9).

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано 17 вересня 2010 року (Том 1 а.с.11).

На підтвердження спільного проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю позивачем ОСОБА_1 в якості доказів надано документи щодо: здійснення газо та електропостачання будинку по АДРЕСА_1 ; копію типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, заява ОСОБА_2 про виконанню робіт з газифікації, договір № 476, технічні умови житлового будинку, копії договорів укладених між СО «Жмеринські електричні мережі» та ОСОБА_33 (Том 1 а.с.19-21; 66-71);

Як вбачається з копії рішень виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області від 12.04.2007 № 89 та 17.07.2008 за № 206, земельну ділянку площею 0,0732 га в тому числі 0,0111 га під забудовою, 0,0218 га під двором, 0,0394 га під ріллею по АДРЕСА_5 , 14 передано ОСОБА_2 безоплатно у власність; зобов`язано провести реєстрацію права у користування земельною ділянкою, одержати дозвіл на виконання будівельних робіт (Том 1 а.с.29,30;101).

Відповідно до копії державного акту на право власності серії ЯД № 312366 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки. Площею 0,723 га в АДРЕСА_1 (Том 1 а.с.31).

Згідно копії рахунків ОСОБА_1 придбано будівельні товари на загальну суму 12890 грн. (Том 1 а.с.32-38).

Як вбачається з оголошень розміщених в газеті з назвою «Наша газета» в розділі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » міститься оголошення про продаж будинку (Том 1 а.с.39,40).

Державна реєстрація права власності житлового будинку за ОСОБА_2 проведено 31.10.2013, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копією технічного паспорту (Том 1 а.с.94-99).

Згідно копії витягу з рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області № 156 від 16.07.2009 ОСОБА_2 дозволено виготовлення проектно-кошторисної документації та проведення монтажних робіт по підведенню природного газу (Том 1 а.с.102).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_18 , від 31.01.2014 № 1758, виданої Управлінням УМВС України у Вінницькій області, сума доходу за період з березня 2009 року до листопада 2011 року становила 50102,05 грн. (Том 1 а.с.229-230).

Як вбачається з довідки, виданої МПП «Техмашбут» від 14.01.2014 № 5 ОСОБА_2 дійсно працювала в МПП «Техмашбут» на посаді бухгалтера з 01.03.1998 до 31.12.2008 за сумісництвом та з січня 2009 року постійно. З 02.01.2009 ОСОБА_2 працює на посаді бухгалтера МКП «Тезмашбут», її заробітна плата за період з 2009 по 2013 рік складала 56428,50 грн. (Том 1 а.с.231,232).

Відповідно до копії індивідуальних відомостей про застраховану особу, з ОСОБА_2 за певний періоди роботи було відраховано страховий збір та інші передбачені законом внески з отриманих доходів (Том 1 а.с.233-240).

З 01.12.1994 ОСОБА_2 працювала на посаді головного бухгалтера ПП «Поділля» та отримувала матеріальні допомоги що підтверджується довідкою ПП «Поділля» (а.с.242) та копією трудової книжки (Том 1 а.с.243-245).

Згідно договір займу ОСОБА_2 отримано від ОСОБА_34 позику з подальшим поверненням готівкових коштів (Том 1 а.с.246-252).

Відповідно до заяв про переказ готівки ОСОБА_2 було переказано грошові кошти на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (Том 1 а.с.253-255).

Як вбачається з довідки КП «Жмеринкакомунсервіс» від 29.01.2007 № 599 разом з ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_6 проживали дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_18 , дочка ОСОБА_35 (Том 1 а.с.256).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № ОС -148 від 27.06.2014 з додатками до нього, ринкова вартість житлового домоволодіння АДРЕСА_1 складає 661 721,00 грн. Ринкова вартість 1/2 частки вказаного вище житлового домоволодіння складає 330 860,50 грн. Можливі варіанти розподілу приміщень житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , наближені до ідеальних часток (1/2 та 1/2 ) з визначенням грошової компенсації одній із сторін за відхилення від ідеальної частки, надані у дослідній частині висновку та наведені у додатках 11-16 (Том. 1 а.с.16-70).

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони містять інформацію про предмет доказування і ніким не оспорюються.

Суд не приймає в якості доказів.

Крім всіх вище перелічених доказів, на підтвердження вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, позивач надав декілька фотознімків, копії фото на яких зображений позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в колі інших людей (а.с.22-26); листівки з привітаннями (а.с.27-28) проте ані дані фото, без зазначення на них дати зйомки, ані листівки не доводять того, що позивач та відповідач були чоловіком та дружиною та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Суд також не приймає до уваги в якості доказу довідку квартального комітету «Петрівка» від 25.10.2013 про те, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 влітку 2007 року разом придбали земельну ділянку по АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 , завозили будівельні матеріали, в 2008-2009 роках побудували будинок і проживали разом (Том 1 а.с.10; а.с. 227 а), як складену з порушенням чинного законодавства, яка не містить підпису керуючого справами виконавчого комітету, а квартальний комітет не є компетентним органом, який здійснює реєстрацію права власності, засвідчує договори купівлі-продажу та будь-які операції з власністю.

Під час судового розгляду як позивачем, так і відповідачем були надані копії документів про придбання ними за власні кошти оздоблювальних та будівельних матеріалів, виконання робіт, на ствердження того, що вони проводили будівництво та оснащення спірного будинку за власні кошти. Крім того, відповідачем також надано в якості доказів зведені відомості будівництва, внутрішні оздоблювальні роботи; копії товарних чеків, копії товарно-транспортних накладних, акти виконаних робіт (Том. 1 а.с. 32-38, 90-93, 104-165). За умови, що частина цих документів сумнівного змісту, не мають реквізитів офіційного документу, деякі написані від руки самостійно сторонами, у відсутність технічної документації на будівництво спірного будинку (Проекту), суд не має можливості порівняти відповідність зазначених в них будівельних матеріалів та виконаних робіт фактичному будівництву, а кожна у зв`язку з тим, що кожна сторін приписує собі їх придбання, заперечуючи доводи один одного, суд визнає їх недопустимими.

Мотив суду.

Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України,шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Частина 1 ст. 25 СК України передбачає, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Згідно із ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Верховний Суд України, ухвалюючи постанову від 14.02.2018 у справі №129/2115/15-ц зазначив, що при застосуванні статті 74 СК України, слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до наданих в судовому засіданні пояснень позивачем ОСОБА_1 до 2010 року він перебував в зареєстрованому шлюбі, що також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.11), даний факт перебування позивача у офіційних шлюбних відносинах сторонами в судовому засіданні не заперечувався, як і факт того, що відповідач також перебувала у офіційних шлюбних відносинах на момент виділення їй земельної ділянки.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, та підтверджується самим позивачем, протягом 2007-2008 років він проживав не разом з відповідачем, а у найманій квартирі у АДРЕСА_7 , а надалі в дачному будинку, що належав позивачу.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Отже, законодавець не ототожнює поняття сім`ї та шлюбу, і хоч стосунки сторін мали ознаки сім`ї, проте в шлюбі вони не перебували, а позивач перебував в шлюбі з іншою особою.

Таким чином, весь період з 1 січня 2007 до 17 вересня 2010 року не може розглядатись судом як період, під час якого сторони по справі знаходились в фактичних шлюбних відносинах.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього кодексу.

Судом, виходячи з пояснень сторін та інших доказів, наявних в матеріалах справи, встановлені обставини про те, що позивач дійсно займався будівництвом будинку по АДРЕСА_1 , що не заперечує відповідач ОСОБА_2 , в подальшому в певний період часу між позивачем та відповідачем склались певні стосунки, які мали ознаки сім`ї, що також підтверджується показами свідків. Проте такі обставини не можуть бути підставою для застосування до майна набутого сторонами в цей період вимог глави 8 Сімейного кодексу України.

Встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю дає змогу реалізувати права на спільно набуте майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них ряду прав та обов`язків, а саме права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.06.2018 у справі № 61-22277св18. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13.

Як встановлено судом, відповідно до рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради № 89 земельна ділянка в АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_2 була виділена в квітні 2007 року безоплатно у власність, тобто під час перебування ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_14 .

Окрім того, за показаннями свідків, протягом 2007-2009 років відповідач ОСОБА_2 проживала по АДРЕСА_8 , а позивач ОСОБА_1 з січня 2008 року проживав у квартирі свідка ОСОБА_4 , надалі як стверджує сам позивач, він проживав на території дачного будинку відповідача ОСОБА_2 , що також не заперечується самим відповідачем. Отже в даний період часу позивач та відповідач не проживали разом та не вели спільного господарства, доказів протилежного суду не надано.

Також як вбачається з показів відповідача ОСОБА_2 між нею та позивачем до 2009 року склались усталені відносини як між замовником та виконавцем, адже між нею та позивачем виникла домовленість щодо будівництва ОСОБА_1 , який мав відповідні навички, будинку по АДРЕСА_1 та підтверджено показаннями наданими в судовому засіданні свідками, які дійсно бачили останнього під час виконання будівельних робіт.

Так, позивач мав надати суду належні та допустимі докази про його участь у набутті спірної частини житлового будинку, оскільки сам по собі факт проживання із відповідачем ОСОБА_2 певний період часу без реєстрації шлюбу, не може бути підставою для визнання права власності на половину цього майна.

Разом з тим, беззаперечних доказів про доходи позивача, понесені ним витрати на будівництво спірного будинку, позивачем не надано. Навіть за умови встановлення факту сумісного проживання не є підставою для набуття права власності, оскільки закон передбачає наявність саме спільних або особистих доходів, об`єднаних для набуття майна.

Доказами, в розумінні положень ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому за положеннями ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми, як зазначено у положеннях ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно з частинами 5 та 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінивши у відповідності до ст. 89 ЦПК України докази надані сторонами, прийшов до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повінстю.

Розподіл судових витрат між сторонами.

У зв`язку із задоволенням судом позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати за надання правової допомоги в сумі 5000 грн. відповідно до розрахунку гонорару та квитанцій № 37 та №23 (а.с.142-143).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 274 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя: А.М. Заярний

Дата складання повного судового рішення 06.03.2020