Провадження № 2/643/458/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Майстренко О.М. , за участю секретаря судового засідання Постульга О.Г. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими , що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, суд, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 2 листопада 2018 року, посвідченого ПН ХМНО Карафетовою К.В. , реєстровий № 2395 . В квартирі зареєстровані позивачка, її мати- ОСОБА_2 та відповідачі : вітчим позивачки - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та звідний брат, син матері позивачки та вітчима - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачі ОСОБА_3 ОСОБА_4 , в спірній квартирі не проживають з березня 2016 року, їх місце перебування позивачці невідомо, жодним чином ніколи не приймали участі в утриманні квартири , ремонти не робили , в оплаті комунальних послуг участі не приймали, чим завдали позивачу значних матеріальних збитків, родинних відносин з відповідачами позивачка не підтримує, оплата комунальних послуг здійснюється за нормами споживання в залежності від кількості зареєстрованих в квартирі осіб, позивач позбавлений можливості оформити субсидію, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з вказаним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась , про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності , позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання, просила ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились , про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності , проти позову не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином, причини не явки суду не повідомили.

За таких обставин, суд зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 2 листопада 2018 року посвідченого ПНХМНО Карафетовою К.В. , реєстровий № 2395 .

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її мати- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Реєстру територіальної громади міста Харкова від 12.12.2018 року.

Відповідачі ОСОБА_3 ОСОБА_4 не проживають в спірній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, квартирою не цікавляться.

Відповідно довідки Московського ВП ГУНП в Харківській області від 23.07.2019 року вих. № 4017/119-25/01-2019 встановлено, що за наявними даними інформаційної підсистеми реєстрації повідомлень на спецлінію «102» в період з вересня 2015 року до теперішнього часу від громадянки, яка представлялась як ОСОБА_2 , за подіями, що сталися за адресою: АДРЕСА_2 , до служби «102» надійшли наступні повідомлення: 13.05.2017 року о 21.46 год. з номеру НОМЕР_1 за фактом сварки з сином, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку Московського ВП за № 18463 від 13.05.2017; 21.05.2017 року о 21.40 год. з номеру НОМЕР_1 за фактом сварки з сином, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку Московського ВП за № 19686 від 21.05.2017 року .

За наявними даними інформаційної підсистеми реєстрації повідомлень на спецлінію «102» в період з вересня 2015 року до теперішнього часу за подіями, що сталися за адресою: АДРЕСА_2 , звернень до служби «102» громадянки ОСОБА_1 не зареєстровано.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, ііористування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 3 79 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім 'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Реєстрація відповідача у спірній квартирі позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належним нерухомим майном, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів.

В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що місце проживання - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, дачний будинок тощо), у відповідному населеному пункті або за його межами на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, де особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , як особи, що не проживають без поважних причин строком більше шести місяців , що відповідно є підставою для зняття їх з реєстрації згідно вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 29,319,391, 405 ЦК України, 265, 268, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими , що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Зняти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.