Справа № 515/710/19
Провадження № 4-с/515/328/20
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Комерзан Л.І.

представника скаржника адвоката Ковпака О.В.

старшого державного виконавця Лісецької А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Ковпака Олександра Вікто- ровича на рішення старшого державного виконавця татарбунарського районного відділу держав- ної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лісецької Анастасії Валеріївни щодо відмови у скасування арешту на майно у виконавчому прова- дженні ВП № 7960102 від 23.06.2008 р.,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_2 адвокат Ковпак О.В. звернувся до суду із скаргою, в якій просив поновити пропущений строк для подання скарги та визнати неправомірними дії державно- го виконавця Татарбунарського РВ ДВС ГТУЮ у Одеській області Лісецької А.В. в частині відмо- ви у скасуванні арешту на майно у виконавчому провадженні за ЄДРВП ВП 7960102 щодо приму- сового виконання виконавчого листа № 2-2274 від 24.10.2005 р., обґрунтовуючи свою скаргу тим, що 16.04.2019 р. Татарбунарським районним судом Одеської області винесено ухвалу, яка набрала законної сили 02.05.2019 р., про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Татарбунарського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській об- ласті Лісецької А.В. про зняття арешту. На виконанні ст. державного виконавця Лісецької А.В. пе- ребуває виконавче провадження номер за ЄДВП ВП7960102 щодо примусового виконання викона- вчого листа № 2-2274 від 24.10.2005 р., виданого Татарбунарським районним судом про стягнення з скаржника на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяч- но, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14. 09.2005 р., до досягнення ними повноліття. 11.06.2018 р. постановою ст. державного виконавця Татарбунарського відділу ДВС Лісецької А.В. накладений арешт на майно скаржника, що належи- ть йому у межах суми заборгованості по аліментам в розмірі 64806,24 грн. Відповідно до інфор- мації Татарбунарського відділу ДВС, заборгованість по аліментам перед відповідачем відсутня. 21.03.2019 р. ОСОБА_1 на адресу суб`єкта оскарження направлено заяву про зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні ВП 7960102 у зв`язку з погашенням періодичних платежів у повному обсязі. Однак, 02.04.2019 р. ст. держаним виконавцем Лісецькою А.В. безпід- ставно необгрунтовано прийнято рішення про відмову у задоволенні вимог боржника.

Щодо строків оскарження рішення державного виконавця посилався на те, що помилково в по- рядку позовного провадження звернувся до суду, щодо захисту своїх прав, тому вважає, що такий строк має бути поновлений судом.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Ковпак О.В. скаргу підтримав у повно- му обсязі та наполягав на її задоволенні.

Старший державний виконавець Лісецька А.В. у судовому засіданні просила відмовити у задо- воленні скарги на бездіяльність державного виконавця з підстав зазначених у відзиві, який було подано до суду 16.05.2019 р.

Заслухавши пояснення представника скаржника, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги, оскільки стороною скаржника доведено, що строк подання скарги пропущений з поважних причин.

Згідно ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до су- ду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи ін- шої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час вико- нання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як заве- ршальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших ор- ганів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

16.04.2019 р. ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області (а.с.16) ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за його позовом до старшого державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального уп- равління юстиції в Одеській області Лісецької А.В. про зняття арешту, та роз`яснено останньому звернутися до суду із скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС.

11.06.2018 р. постановою ст. державного виконавця Татарбунарського відділу ДВС Лісецької А.В. накладено арешт на майно ОСОБА_1 , що належить йому у межах суми заборгованості по аліментам в розмірі 64806, 24 грн. (а.с.20).

21.03.2019 р. Татарбунарським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області надана інформація, яка адресована ОСОБА_1 (а.с.21), з якої слідує, що станом на 01.03.2019 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

24.10.2005 р. Татарбунарським районним судом Одеської області видано виконавчий лист № 2- 2274 на виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про ст- янення аліментів (а.с.67).

18.02.2018 р. державним виконавцем Лісецькою А.В. у зв`язку з заборгованістю зі сплати аліме- нтів у виконавчому провадженні ВП № 7960102 були винесені наступні постанови: встановлення тимчсового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською та іншою зброєю…; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника управі виїзду за межі України (а.с.88-91). Того ж дня дані пос- танови державним виконавцем були направленні на адресу стягувача та боржника.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні викона- вчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з до- зволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із від- носин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провад- ження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України .

В силу ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до су- ду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи ін- шої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час вико- нання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свобо- ди.

Державний виконавець зобов`язаний, використовувати надані йому права відповідно до Закону України Про виконавче провадження і не допускати у своїй діяльності порушення права та закон- них інтересів фізичних і юридичних осіб та здійснювати заходи, необхідні для своєчасного вико- нання рішення в порядку та спосіб, встановленому виконавчим документом і Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямо- вані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Зако- ну підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, пере- дбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Положенням ст.ст.6, 11 Закону України "Про виконавче провадження" зобов`язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Перелік прав та обов`язків державного виконавця визначений ст.18 зазначеного Закону, ч.1 якої передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо при- мусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти ви- конавчі дії.

Зі змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи дер- жавної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом пов- новажень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна (кош- тів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (кош- тів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не пі- длягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Поста- нова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потре- би може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стя- гнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Як вбачається з розрахунку заборгованості поаліментам, наданого державним виконавцем Ли ОСОБА_5 сецькою А ОСОБА_6 (а.с.173), станом на 20.01.2020 р. заборгованість за ОСОБА_1 із сплати алімен- тів становить суму у розмірі 4418,61 грн.

Оскільки заборгованість по аліментам за ОСОБА_1 існує, вона ним не погашається, то відсутні підстави для скасування арешту на його майно, накладеного державним виконавцем.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність не- правомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної ви- конавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконав- чої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуваннмя викладеного, суд приходить до висновку, що скаржником не доведено порушен- ня його прав через дії чи бездіяльність державного виконавця, тому виконавець діяв в межах нада- них повноважень, а тому підстав для задоволення скарги суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 56, 63, 74 Закону України «Про виконавче провад- ження», ст.ст.76-81, 258-261, 263, 268, 354, 447, 449-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити процесуальний строк для подання скарги на рішення старшого державного виконав- ця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонально- го управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лісецької А.В. щодо відмови у скасуванні арешту на майно.

Відмовити в задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_1 адвоката Ковпака О.В. на рішення старшого державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної вико- навчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лісецької А.В. щодо відмови у скасуванні арешту на майно у виконавчому провадженні ВП № 7960102 від 23.06.2008 р.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя Тимошенко С.В.