Справа № 505/2668/17
Провадження № 2/505/108/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2020 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарі Шевчук С.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду з позовом, стверджуючи, що в травні 2017 року вона разом з сином ОСОБА_4 в с. Мардарівка Подільського району займалися пошуками житлового будинку для придбання його в якості житла. Під час перебування у вказаному населеному пункті познайомилися з відповідачкою по справі ОСОБА_3 , яка запропонувала свої послуги у вирішенні питання. Від неї вона дізналася про продаж будинку АДРЕСА_1 , який належав померлій мешканці села ОСОБА_5 . За словами ОСОБА_3 , будинок перейшов у спадок до племінниці його власника, постійно проживаючої в м. Одесі, яка ніби то і заявила про намір його продати, на що уповноважила саме її. В телефонній розмові з другою відповідачкою остання вказані обставини та ціну будинку підтвердила.

Після огляду об`єкту нерухомості з`ясувалося, що він перебуває в дуже занедбаному стані та потребує значних витрат на ремонт. Тому вони домовились, що його ціна буде складати 12000 (дванадцять тисяч) гривень, які вона мала сплатити ОСОБА_3 в розстрочку.

Своє зобов`язання по угоді вона виконала та передала ОСОБА_6 в період з 11 квітня по 09 серпня 2016 року готівкою 12000 грн. Цей факт був підтверджений власноручно розпискою відповідачки, при чому її підпис у розписці за отримання першого внеску в сумі 4000 грн. за згодою сторін був посвідчений секретарем Мардарівської сільради Подільського району.

Після сплати нею обумовленої угодою грошової суми з`ясувалося, що своє право на спадщину ОСОБА_7 не оформила та правовстановлюючі документи на будинок передати їй відмовилась. При цьому заявила, що вона має отримати новий техпаспорт, після чого звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі- продажу будинку дійсним та визнання права власності на нього за нею, ОСОБА_1 .

Але, з огляду на нікчемність запропонованого їй правочину вона від її пропозиції відмовилась. Тому вона заявила ОСОБА_3 та ОСОБА_7 вимогу (усно) про повернення безпідставно отриманих ними коштів у сумі 12150 грн. (сто п`ятдесят грн.), які вона передала першому відповідачу на її прохання за охорону, за її словами, придбаного нею майна. Зверталась вона з вказаною вимогою до відповідачів неодноразово та вони виконувати її відмовились. Тому змушена звернутись із вказаним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію Котовського міськрайонного суду Одеської області надала заяву, яка зареєстрована за вх..№ 1766 від 04.02.2020 року, в якій просила цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_7 на її користь коштів, набутих без достатньої правової підстави в розмірі 12150 грн. в солідарному порядку залишити без розгляду.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 12150 грн., та понесені по справі судові витрати.

Відповідач ОСОБА_7 надала суду заперечення на позовну заяву, яке зареєстроване в канцелярії Котовського міськрайонного суду Одеської області за вх.№ 1908 від 20.02.2018 року, згідно якого зазначила, що цивільні відносини, що виникли з правочину по передачі майна (грошових коштів) були здійснені між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 , які засвідчені головою Мардарівської сільської ради Котовського району Одеської області, за яким вона не є стороною як вигодонабувач, а є особою, що визнає матеріальну шкоду. Грошові кошти та яке не будь інше майно від позивача не отримувала, тому просила відмовити позивачу в позовних вимогах в частині солідарного стягнення грошових коштів з неї та понесених судових витрат.

Ухвалою суду від 29.03.2019 року суддею Павловською Г.В. справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Івасишин В.П. підтримали позов, просили стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачки 12150 грн., та понесені по справі судові витрати. Цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь позивачки коштів, набутих без достатньої правової підстави в розмірі 12150 грн. в солідарному порядку залишити без розгляду.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала у повному обсязі не заперечувала проти їх задоволення та залишення без розгляду цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь позивачки коштів, набутих без достатньої правової підстави в розмірі 12150 грн. в солідарному порядку

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно розписки, посвідченої 11 квітня 2016 року секретарем Мардарівської сільської ради Котовського району Одеської області, відповідач ОСОБА_3 отримала часткову сплату в сумі 4000,00 грн. за проданий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , від ОСОБА_1 . Кінцеві гроші в сумі 9000,00 грн. буде сплачено щомісячно до кінцевої виплати, оформленням документів на відчуження житлового будинку займається покупець.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.12.2006 року, житловий будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав померлій ОСОБА_5 . Згідно витягу № 12969278 від 19.12.2006 року право власності за ОСОБА_5 зареєстровано КП «Котовське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», реєстраційний номер 17223556, номер запису 162, в книзі 3.

Проте, після сплати позивачем обумовленої угодою грошової суми з`ясувалося, що своє право на спадщину ОСОБА_7 не оформила та правовстановлюючі документи на будинок передати позивачці відмовилась. З огляду на нікчемність запропонованого позивачці правочину остання заявила усну вимогу відповідачці ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих нею коштів в сумі 12150 грн.

Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до частини 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно ч.1ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України - недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За приписами ч.ч.1,3 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що згідно статей 215 та 216 ЦК України, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Згідно ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, цивiльнi права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обовязки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Велика Палата Верховного Суду дійшла таких правових висновків про застосування частини першої статті 1212 ЦК України, до правовідносин щодо фактичного використання майна без достатньої підстави у постанові від 23 травня 2018 року (справа № 14-77цс18).

Крім того, загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами гл. 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання щодо безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених у ст.11 ЦК).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ст.1212 ЦК, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Аналізуючи вище викладене, суд дійшов висновку про нікчемність правочину, який укладено 09.08.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що не потребує визнання судом його недійсним.

Згідно заяви, яка зареєстрована в канцелярії Котовського міськрайонного суду Одеської області за вх..№ 1766 від 04.02.2020 року, позивач ОСОБА_4 просить, у зв`язку з визнанням позову відповідачем ОСОБА_8 , цивільний позов в частині стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь позивачки ОСОБА_4 коштів, набутих без достатньої правової підстави в розмірі 12150 грн. в солідарному порядку залишити без розгляду.

Тому, суд, за відсутності заперечень з боку відповідача вважає за можливе позов в частині стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь позивачки ОСОБА_4 коштів, набутих без достатньої правової підстави в розмірі 12150 грн. в солідарному порядку залишити без розгляду.

Враховуючи отримання відповідачем ОСОБА_3 за розпискою грошових коштів у розмірі 12150 грн. останні підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.

Таким чином, суд погоджується з доводами сторони позивача, що відновити порушене її право можливо тільки шляхом стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, а тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею ї документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст.216, 1212 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 263265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12150 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди

Суддя Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено 10 лютого 2020 року.