Справа № 645/935/20
Провадження № 2-з/645/19/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєва Е.Є., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на майно по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа -приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Руденко Оксана Євгенівна про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу,

ВСТАНОВИВ:

Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа -приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Руденко Оксана Євгенівна про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу, якою позивач просить визнати частково недійсним, в частині покупця ОСОБА_3 , договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальної площі 26,8 м2, житлової площі 17,8 м2, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є., р. № 167; перевести права покупця за договором, купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , загальної площі 26,8 м2, житлової площі 17,8 м2, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є., р. № 167, на позивача - ОСОБА_1 ; скасувати державну реєстрацію на продажу квартири АДРЕСА_1 , загальної площі 26,8 м2, житлової площі 17,8 м2, на ім`я ОСОБА_3 .

Крім того, разом з позовною заявою сторона позивача звернулася з заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 26,8 м2, житловою площею 17,8 м2 до розгляду справи по суті; шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 26,8 м2, житловою площею 17,8 м2 до розгляду справи по суті; шляхом заборони органам та посадовим особам, що здійснюють державну реєстрацію, відчуження квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 26,8 м2, житловою площею 17,8 м2 до розгляду справи по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову сторона позивача вказала на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дочка та колишній зять позивача, які перебували у шлюбі з 01 грудня 2009 року. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з дочкою позивача та знаходиться на її повному утриманні, і на користь якої з батька дитини стягнуті аліменти за постановою Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2018 року. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року ( справа за № 621/826/16) було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, і задоволено зустрічні позовні вимоги про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю. ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_3 була зареєстрована квартира АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є., р.№ 167. Позивач маючи депозитні рахунки у банківській установі АТ «МЕГАБАНК», мала намір придбати житло дитині дочки з оформленням угоди саме на її ім`я. Напередодні укладення угоди, нею було знято з рахунку відсотки від укладених депозитних договорів - 12 грудня 2013 року 62371,29 грн. та 5000 грн. до повної вартості квартирі та для оформлення договору, які і передано позивачем доньці. Вартість квартири складала 65 000 грн. При укладенні угоди вона не була присутня. Факт не оформлення квартири на дитину від позивача було приховано. На укладенні договору були батьки дитини, обидва відповідача, нотаріуса обирав відповідач ОСОБА_3 . Крім цього позивач вказала, що ОСОБА_2 оформила заяву, що гроші належать чоловіку, що не було дійсністю, а ОСОБА_3 оформив заповіт на онуку. Цей заповіт був ним анульований після розірвання шлюбу. Оскільки ціна квартири була прийнятна, і на неї були інші бажаючі, відповідач ОСОБА_2 дозволила, на той час чоловіку ОСОБА_3 оформити квартиру на його ім`я, за наявністю заповіту. Позивачка вказала, що в процесі слухання численних справ між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , він неодноразово стверджував, що як тільки спір закінчиться, він одразу позбавиться спірної квартири. Позивач передбачає вчинення зазначених дій Відповідачем, що значно ускладнить процедуру відновлення законного права, тому на погляд Позивача існують всі достатні передумови для застосування судом заходів забезпечення позову.

Суд, дослідивши подану заяву, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Інститут забезпечення позову врегульований статтями 149-158 ЦПК і спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Ним усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборони вчинення певних дій.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 не надано суду належних підтверджуючих відомостей на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, а лише висловлене припущення про подальшу неможливість виконання рішення суду. При цьому, судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, також накладення арешту не є співмірним з заявленими (в майбутньому) вимогами.

Крім того, згідно поданої заяви позивач не зазначає, які саме дії ОСОБА_3 на час подання позову, свідчать про його наміри здійснити будь які дії спрямовані на розпорядження майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , в той час як вбачається з вимог позову, договір купівлі продажу укладено 30.01.2014 року, позивач дізналася про укладення договору в період з 2017-2018 роки, а подання позову та заяви про забезпечення позову відбулося 19.02.2020 р., тобто між вказаними подіями значний проміжок часу.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд приймає до уваги вимоги та предмет позову та відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа -приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Руденко Оксана Євгенівна про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу- залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя -