печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.,

секретар судового засідання Хабеця О.О.,

справа № 757/15097/19-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Інформаційно-видавнича група «Телеграфъ» (ПАТ «ІВГ «Телеграфъ»)

відповідач: Дочірнє підприємство «Редакція газети» «Київський телеграфъ» (ДП «РГ «Київський телеграфъ»)

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет-Інвест» (ТОВ «Інтернет-Інвест»),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інформаційно-видавнича група «Телеграфъ», Дочірнього підприємства «Редакція газети» «Київський телеграфъ», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет-Інвест», про захист честі, гідності та ділової репутації і спростування недостовірної інформації,

представник позивача: адвокат Іванюк В.І.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до ПАТ «ІВГ «Телеграфъ», в якому просив зобов'язати останнє спростувати поширену інформацію, шляхом опублікування на веб-сайті: http://telegrafua.com оголошення наступного змісту: «Стаття (інтерв'ю), що має назву: «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 містить неправдиву та недостовірну інформацію, ОСОБА_1 зазначеного інтерв'ю ніколи не давав», а також зобов'язати відповідача спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом опублікування на веб-сайті рішення у даній справі.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті: ІНФОРМАЦІЯ_3 розміщена стаття (інтерв'ю) з ним, що має назву: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - інтерв'ю).

Особою, яка взяла інтерв'ю, зазначено ОСОБА_2, при цьому він зазначає, що жодного інтерв'ю не давав, із ОСОБА_2 не знайомий і ніколи не спілкувався.

У листопаді 2018 року власником веб-сайту http://telegrafua.com видалено це інтерв'ю і станом на день звернення із даним позовом воно не доступне, але збережено в Інтернет-архіві за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Зазначає, що інтерв'ю, у якому відображено недостовірну інформацію, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, до того ж інформація впродовж трьох місяців була доступною невизначеному колу осіб, оскільки поширена в загальнодоступній мережі Інтернет.

10.12.2019 року позивач уточнив свої вимоги з урахуванням отриманої від третьої особи (на запит суду) інформації про реєстратора доменного імені http://telegrafua.com, та просив зобов'язати ПАТ «ІВГ «Телеграфъ» та ДП «Редакція газети» «Київський телеграфъ» спростувати поширену інформацію, шляхом опублікування на веб-сайті: http://telegrafua.com оголошення наступного змісту: «Стаття (інтерв'ю), що має назву: «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 містить неправдиву та недостовірну інформацію. ОСОБА_1 зазначеного інтерв'ю ніколи не давав», а також зобов'язати відповідачів спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом опублікування рішення у даній справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.04.2019 року позов залишено без руху.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.05.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз'яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву.

04.09.2019 року від ПАТ «ІВГ «Телеграфъ» надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві. Зокрема зазначає, що спірна стаття, згідно посилання наприкінці статті, передрукована з сайту Версии.com. Крім того, автор статті - ОСОБА_2 ніколи не працював і не працює в товаристві. ПАТ «ІВГ «Телеграфъ» не є власником або користувачем веб-сайту http://telegrafua.com, спірну статтю не розміщувало на вказаному сайті, не замовляло її розміщення. Отже ПАТ «ІВГ «Телеграфъ» є неналежним відповідачем у справі.

22.10.2019 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва забезпечено докази шляхом їх витребування від ТОВ «Інтернет Інвест» :

-відомостей (інформації) про реєстранта доменного імені telegrafua.com(власника сайту http://telegrafua.com,) станом на ІНФОРМАЦІЯ_2

-відомостей (інформації) про реєстранта доменного імені telegrafua.com (власника сайту http://telegrafua.com,) станом на 27.09.2019 р.

-відомостей (інформації) про реєстранта доменного імені versii.com (власника сайту http://versii.com) станом на 25.05.2018 р.

-відомостей (інформації) про реєстранта доменного імені versii.com (власника сайту http://versii.com) станом на 27.09.2019 р.

На виконання ухвали від 22.10.2019 р., третьою особою - ТОВ «Інтернет Інвест» 29.11.2019року надано інформацію про:

- реєстранта доменного імені telegrafua.com станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 та 27.09.2019 р.: «організація: Дочірнє підприємство «Редакція газети «Київський телеграфъ»; , ПІБ: ОСОБА_3; поштова адреса: АДРЕСА_2…»;

- реєстранта доменного імені versii.com станом на 25.05.2018 р. та 27.09.2019 р.: «організація: Reklamnoesnformatcuonnoeagenstvo «Yantar», ПІБ versii, поштова адреса: RussianFederation, 236010 Kaliningrad, pr. Mura, 157-a…»(а.с. 156-168).

10.12.2019 року позивачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача - Дочірнє підприємство «Редакція Газети» «Київський Телеграфъ» (а.с. 184-186) та одночасно уточнено позовні вимоги (а. с. 192-194).

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача 1 також просив розглянути справу у його відсутність. Інші учасники, будучи належним чином повідомленими, до суду не з'явились.

Суд розглянув справу у відсутність сторін та їх представників на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Відповідно до статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Частиною першою статті 201 ЦК України встановлено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Крім того, стаття 299 ЦК України гарантує кожній фізичній особі право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

За правилами статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова Пленуму Верховного Суду України) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлено, що на веб-сторінці, за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 міститься стаття ОСОБА_2 під назвою: ІНФОРМАЦІЯ_1 наступного змісту: «Мы неоднократно, пытались поговорить с бувшим вице-премьером правительства РФ ОСОБА_4, но пока безуспешно. При этом познакомились с его другом и партнером ОСОБА_1. Уроженец Киева, бувший замминистра имущественных отношений РФ. Фигура не столь известная в широких кругах, но с богатым бэкграундом в российской системе госвласти и с бизнес-интересами в Украине. Разговор получился неожиданно откровенным и обстоятельным.

ОСОБА_1, часто видим вас в Киеве, и видим в прекрасном настроении. Какими судьбами, как говорится?

Настроение и правда хорошее (смеется, провожая виглядом молодых девушек - прим .автора). Это город моего детства, я здесь родился, вырос, окончил университет. И сейчас провожу здесь много времени, общаюсь не только с партнерами по бизнесу, но и с давними знакомыми. Если честно, мне здесь очень комфортно.

Паспорт не меняли?

Пока нет. Но завидую белой завистью - свобода граждан это основа основ государства. Безусловно, это прорыв Украины и это уже путь в цивилизованный мир. Боюсь Россия надовго свернула с этого пути.

Раз уж такой разговор, ОСОБА_1, Крым наш?

Странный вопрос, вы сомневаетесь? Пропаганда - дело хорошее, но мы с вами здравомыслящие люди, мы живем в 21 веке, есть международное право, в конце концов. Крым - это катастрофа для России, это геополитическая ошибка.

Смело, особенно для человека долго находящегося на госслужбе и, особенно, бывшего руководителя такой структуры, как «Технопромэкспорт». Как говорится «бывших не бывает».

Никакого отношения к структурам госбезопасности не имел и не имею, слава Богу. От гостайны давно отлучен и секретов не ношу, опасности не представляю, надеюсь (смеется). Госслужба была давно и я не скован какими-либо обязательствами и позицию свою могу иметь и высказывать совершенно свободно.

Это и позволяет легко найти общий язык с разумными здравомыслящими людьми и в России, и в Украине.

У вас бизнес в Украине?

Есть немного.

Судя по всему успешный! Раритетные Бентли, Ролс Ройс, часы вот красивые, не «фейк» же дешевый? - это дивиденды госслужбы или прибыльный бизнес?

Часы настоящие, машины это давнее хобби. А бизнес, …бізнес где-то прибыльный, где-то не очень. Мы ж не будем считать? (смеется)

Но если серьезно - я человек не бедный, это было бы странно для успішного бизнесмена и для персоны, много лет занимавшей высокие посты в государстве. Я очень рад, что мог и в бытность свою на госслужбе, и сейчас - в отличие от нынешних российских чиновников - не прибедняться и не скрывать свои доходы, не переписывать компании на імена подставных лиц, вести бізнес открыто и чесно. Это как раз то, что заставляет меня с определенными надеждами смотреть в будущее, например, Украины, но сдерживает любой оптимизм, корда речь идет о России, ее экономике и порске оптимальных путей развития. Очень жаль, но так.

Когда мы готовились к встрече, случаймо натолкнулись на материалы в базе арбітражного суда в России. В судебном процессе вы выступали как кредитор некоего г-на ОСОБА_5 на сумму 1 млн долларов. Изучив представленные вами финансовые документы, суд усомнился в вашей платежеспособности и возможности ссудить такую сумму. Я так понимаю, что ваши доходы официально не задекларированы? Или в чем причина?

Вы же сами прекрасно знаете, что из себя представляет российская судебная система. Вспомните суды над ОСОБА_6, ОСОБА_7. Чудовищнее российской судебной системы только российская пропаганда.

Где, по вашому опыту бизнесу «свободнее дышится» - Украина или Россия?

На мой взгляд, украинская система хозяйствования и взаимоотношений с інвесторами отвечает в большей степени, чем современная экономика России и то, как этой системой управляют сверху. Ничего личного, только бизнес. Я сужу на основе обширного опыта работы в органах исполнительной власти РФ и в крупних компаніях как с государственным участием, так и без него. С иллюзиями, что России удастся выйти из очередного (во многом рукотворного, искусственно продлеваемого) кризиса, приходится проститься любому, кто хоть как-то способе оценивать обстановку, «не забыв выключить телевизор».

Паразитическая, неповоротливая, абсолютно антирыночная государственная система РФ работает только на собственное благо и вытягивает из бизнеса все соки. Мало-мальски интересные «темы» отнимает узкая «группа приближенных». Частный капитал, как и в самые плохие для страны годы, массово уходит в оффшоры, поскольку государство с его финансовой полити кой совершенно непредсказуемо. Вернее, прогноз один: «а то хуже будет». Сейчас, корда авторитарная власть в очередной раз воспроизвела сама себя, было бы странным ждать от «победителей» каких-либо перемен, реформ или поворотов. Максимум - болем жесткое закручивание гаек и «глубокое бурение». Все на благо человека, все во имя человека… и человека этого мы все хорошо знаем, как говорилось в советские времена. Нынешний застой - его слабая, ублюдочная, но легко узнаваемая копия.

Вы долго работали в правительстве РФ под. руководством ОСОБА_4 и, нас колько известно, вы являетесь единомышленниками, деловыми партнерами и друзьями по сей день. Ровно год назад ОСОБА_4 достаточно жестко высказался о ситуации в Украине, о наших реформах, наших перспективах. Приведем здесь лиш небольшую цитату из его скандального выступления: «Я в Европе живу, куда вы так долго и шумно собираетесь. И могу сказать, если бы вы знали, как всех достали! Своим нытьём вечным, проблемами неизлечимыми, своїм этим непрекращающимся «дай» на реформы, которых нет, на армию, которая за сет волонтёров по-прежнему выживает, на поддержание экономики, в которой ничего не меняется тоже «дай». Разделяете ли вы его позицию и можете ли объяснить такую его резкость?

Начну со второй части вопроса. Мне кажется, эта категоричность ОСОБА_4 объясняется с одной стороны его перфекционизмом, с другой небезразличием к тому, что происходит у нас в Украине (как патриот не только России, но и Украины, я же могу говорить «у нас»?). Скажем, у Вас бувало такое, что не удается разговорить интервьюируемого, или не пишется заметка, что-то не получается, и это вызывает у Вас раздражение ?

Конечно, но это интервью точно не тот случай.

Так вот, мне кажется, что резкость суджений моего хорошого товарища имеет ту же природу. Мы, кто в России, кто в Европе, уже давно жадно следим за новостями из Украины. ОСОБА_4 как россиянин в некотором смысле завидует тем переменам, которые происходят в Украине. Но корда реформы - политические ли, экономические или социальные - начинают буксовать, или того хуже саботируются, это приносит огромное разочарование. Отсюда и жесткая критика. И в этом смысле я с ним солидарен. Слишком уж высоки наши ожидания после майдана, после падения режима ОСОБА_8. Все мы пытаемся примерить европеизациюУкраины к России. И потому все неудачи реформ мы принимаем так близко к сердцу.

Майдан обеспечил Украине сменяемость власти путем демократических процедур. Какими бы весомыми не были претензии к нынешним руководителям, гра ждане Украины уверены в том, что на следующих выборах когут поменять президента, Раду. У украинцев есть главное - шанс поменять свою жизнь к лучшему. Или оставить все, как есть. Главное - есть выбор. Россияне, увы, этого выбора лишены. И повторю, мне комфортнее вести бизнес в Украине, нежели в России, так что, как видите, за Украину я голосую еще и деньгами.

И еще в защиту ОСОБА_4 хочу подчеркнуть, что есть огромная раз ница между его критикой в адрес Украины и его отношением к современной России. Если Вы читаете его социальные сети, то Вы могли заметить, что он не видит для России будущего. Его критика давно уже не сводится к одной лиш критике нынешнего режима, к такой популярной формуле «россияне хорошие, ОСОБА_9 плохой». Нет, он говорит, что (простите за точность цитаты, цитирую по памяти) «возрождение России» будет продовжаться долго, пока она не развалится, как гнилой пенек». И он говорит то же о русской нации, о народе России, что он не жилец и одной ногой уже в могиле.

В России новый состав правительства при старом премьере. При формировании кабинета у Вас лично быликакие-то ожидания, надежды, оптимизм?

Никакого оптимизма. Я был уверен, что ничего принципиально не изменится, разве что перепродадуть несколько «портфелей». Страной руководит не правительство, а один человек с помощью группы силовиков. Остальное - декорации.

Ваше время было другим?

Безусловно! Это было мощное, грамотное, авторитетное правительство. Сейчас, повторюсь, за рідким исключением это марионеточные фигуры для сомнительных экспериментов. Даже те, кто недалеко ушел от кормушки, до сих пор ведут свою линию, отстаивая свои взгляды на цивилизованный бизнес. Далеко ходить не надо - ОСОБА_10. Несмотря на колоссальное давление, отказался открывать отделения Сбербанка в Крыму, который внезапно стал «нашим». Он видит все возможные риски и негативные последствия такого шага и никакими пропагандистскими доводами его не переубедить. Это его стиль руководства и принятия решений.

И все-таки, по Вашему мнению, хоть какие-то светлые перспективы есть? Простому народу есть, на что надеяться в ближайшем будущем или терпеливо ждать по христианскому обычаю?

Люди вообще-то когут быть «паствой», но это не повод относиться к ним как к бессловесным баранам. Та же Украина смогла это прекрасно доказать, ее народу удалось - с болью, через тяготы, через кровь и пот - свергнуть власть, которая вела страну в тупик. В России майданом граждан пугают, как малих детей Бабайкой. Достаточно было ОСОБА_11 выдвинуть пакет впоєне логичных тренований ліберального характера, травля пошла именно по такой накатанной колее. Чем закончился его протест, известно. Хотя сам по себе этот политик имеет впоєне реалистичную программу и мог бы сделать немало полезного для государства.

Что же касается христианского смирения - я, извините, в последние годы просто не могу слышать всяческие проповеди на эту тему. Я, по сути, «гражданин мира», жил и работал в разных странах, хорошо знаю ситуацию и в Европе, и в Азии, и в Индии, и в Америке, и даже в некоторых африканських государствах. Но нигде в цивилизованном мире религиозные организации не ведут себя так беспардонно, как РПЦ - в России. В светском и многоконфессиональном государстве РПЦ обладает практически неограниченными возможностями и преференциями. Это идеальный вариант для легализации любих неучтенных и криминальных капиталов: в государстве она представляет собой самый непрозрачный и никому не подконтрольный институт, не платит налоги, хотя обладает многомиллиардной собственностью и активно ведет свій бизнес. Примеров немало, но вспомните хотя бы помпезный проект московського правительства, который курировал лично ОСОБА_12, бессменный глава стройкомплекса при всех градоначальниках столицы. Проект предусматривал массовое строительство православних храмов в «шаговой доступности» от любого жилого квартала, общим числом более 200. При этом стоимость каждого такого сооружения составляет минимум 140 млн рублей, а во многих случаях гораздо больше. Мне как человеку, долгое время занимавшемуся вопросами недвижимости и другого имущества, абсолютно ясно, что ни о какой духовности в данном случае речь не шла изначально. А вот нарушение заповеди «не укради» вкупе с бандитським понятием «надо делиться» - на каждом шагу этих христиан-застройщиков. Естественно, что подобные «кормушки» невозможны без одобрения на самом высоком уровне.

Возвращение во власть вы из своїх жизненных планов вычеркнули окончательно?

Я не ОСОБА_13, но девиз «никогда не говори «никогда» мне в чем-то близок. Уже много раз казалось, что Россия катится куда-то во тьму, а она находила свет в конце тоннеля. Как показывает опыт все той же Украины, даже режимы, которые кажутся вечными, в некий момент когут закончить свое существование. Россия не исчерпала свій потенциал. Путь к реформам, который прошли многие страны Запада, для нее еще не закрыт. Если для этого будет востребован и мой опыт - буду счастлив.».

Згідно експертного висновку, копію якого додано до позову (а.с. 12-17) копії (snapshot) веб-сторінкиІНФОРМАЦІЯ_3 станом на ІНФОРМАЦІЯ_2, збережені в Інтернет-архіві (http://arhive.org/) за посиланням:ІНФОРМАЦІЯ_4. Сама ж веб-сторінка ІНФОРМАЦІЯ_3для перегляду недоступна.

У відповідності до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням - висловлюванням, яке не містить фактичних даних, за виключенням винятком образи чи наклепу, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у вказаній Постанові, позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Статтею 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

При цьому, суди мають враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини щодо різниці між фактами та оціночними судженнями, рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ, як джерело права.

Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 8 липня 1986 р. по справі у справі «Лінгенс проти Австрії» та від 25 червня 1992 року по справі «ТоргейрТоргейрсон проти Ісландії» вказано, що «слід чітко розрізняти факти та оцінні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню».

У пункті 3 рішення по справі «Дюльдін і Кіслов проти Росії» від 31.07.2007 р. зазначено, що «Суд постійно дотримувався тієї точки зору, що наявність фактів може бути продемонстровано суду, що розглядає позов про деформацію, то правдивість оціночних суджень доведенню не підлягає».

Оспорювану інформацію можна перевірити на предмет її істинності, дійсності.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно зі ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини визнання гідності, яка властива всім членам людської сім'ї, і рівних та невід'ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру.

Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статей 28, 68 Конституції України, ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності; гідність та честь фізичної особи є недоторканними та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів У країни, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 10 Конвенції про захист людини і основоположних свобод передбачено обмеження при вираженні своїх поглядів: «Кожен має право на свободу вираження поглядів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві … для захисту репутації чи прав інших осіб…».

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим у явленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації.

Спірна інформація (інтерв'ю) розміщена/но на веб-сайті, за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 на якому розміщено логотип КіевскійТелеграфЪ.

Згідно інформації ТОВ «Інтернет Інвест», яке надає послуги з реєстрації доменних імен telegrafua.comта versii.com на підставі публічного (сервісного) договору, реєстрантом доменного імені telegrafua.com станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 є - Дочірнє підприємство «Редакція газети» «Київський телеграфъ», (а.с.156).

Згідно інформації ЄДР, засновником ДП «Редакція газети» «Київський телеграфъ» є - ПАТ «ІВГ «Телеграфъ».

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації в Україні» до суб'єктів діяльності друкованих засобів масової інформації належать засновник (співзасновники) друкованого засобу масової інформації, його редактор (головний редактор), редакційна колегія, редакція, трудовий колектив редакції, журналістський колектив, журналіст, автор, видавець, розповсюджувач. Засновник (співзасновники) може об'єднувати в одній особі редакцію, видавця, розповсюджувача. Редакція має право виступати засновником (співзасновником), видавцем, розповсюджувачем.

За ст. 21 цього ж закону підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації за дорученням засновника (співзасновників) здійснює редакція або інша установа, що виконує її функції. Редакція діє на підставі свого статуту та реалізує програму друкованого засобу масової інформації, затверджену засновником (співзасновниками). Редакція друкованого засобу масової інформації набуває статусу юридичної особи з дня державної реєстрації, яка здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Отже з наведеного вбачається, що хоча ПАТ «ІВГ «Телеграфъ» та ДП «Редакція газети» «Київський телеграфъ» є різними юридичними особами, проте є суб'єктами діяльності одного і того ж засобу масової інформації.

В судовому засіданні 06.08.2020 року до участі у справі, в якості співвідповідача залучено ДП «Редакція газети» «Київський телеграфъ», на підставі ч. 3 ст. 51 ЦПК України, з урахуванням того факту, що позивачу станом на день подання позову не було відомо про реєстранта доменного імені telegrafua.com. Вказану інформацію було отримано в ході розгляду справи у листопаді 2019 року, з відповіді ТОВ «Інтернет Інвест».

Співвідповідач - ДП «Редакція газети» «Київський телеграфъ» в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в т.ч. підприємству надсилалась копія позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Згідно інформації з офіційного сайту Укрпошти ІНФОРМАЦІЯ_5цінний лист з трек-номером 827 вручено адресату 28.08.2020 року.

Своїм правом надати відзив на позов, ДП «Редакція газети» «Київський телеграфъ» не скористалось.

Відповідно до ст. ст. 76, 80, 81 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами стосовно позивача було поширено інформацію, яка не відповідає дійсності і спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права.

Поширення спірної інформації (інтерв'ю) яке позивачем не надавалось, порушує його особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам.

Відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ч. 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до п.п. 24,25 постанови Пленуму Верховного Суду України якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо).У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності є всі підстави для задоволення вимог позивача.

Суд не бере до уваги згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, оскільки це суперечить приписам п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 201, 297, 299 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»; Європейською Конвенцію з прав людини, ст.ст. 4, 5, 12 ,13, 76, 81,141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інформаційно-видавнича група «Телеграфъ», Дочірнього підприємства «Редакція газети» «Київський телеграфъ», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет-Інвест», про захист честі, гідності та ділової репутації і спростування недостовірної інформації - задовольнити.

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Інформаційно-видавнича група «Телеграфъ» та Дочірнє підприємство «Редакція газети» «Київський телеграфъ» спростувати поширену інформацію, шляхом опублікування на веб-сайті: http://telegrafua.com оголошення наступного змісту: «Стаття (інтерв'ю), що має назву: «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 містить неправдиву та недостовірну інформацію. ОСОБА_1 зазначеного інтерв'ю ніколи не давав».

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Інформаційно-видавнича група «Телеграфъ» та Дочірнє підприємство «Редакція газети» «Київський телеграфъ» у строк 10 календарних днів з дня набрання чинності цим судовим рішення у справі спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом опублікування на веб-сайті: http://telegrafua.com сканованої копії рішення у даній справі.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Інформаційно-видавнича група «Телеграфъ», , м. Київ, вул. Печерський узвіз, 2/12;

Відповідач: Дочірнє підприємство «Редакція газети» «Київський телеграфъ», , м. Київ, вул. Печерський узвіз, 2/12;

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест», , М. Київ, Новопечерський провулок, 3,корп. 2, оф.9.

Суддя Матійчук Г.О.