РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2020 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Чорного І.А., при секретарі судових засідань Карпінчук О.М., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Мазура Р.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Здолбунів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що із 29.10.2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11.11.2019 року розірвано. Під час перебування з відповідачем у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який на даний час проживає разом із нею у квартирі, де створені всі умови для його розвитку, виховання та навчання, що відповідає його інтересам. Починаючи з 27.11.2017 року та на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що дає останній можливість повною мірою займатися вихованням дитини.

Посилаючись на викладені обставини, просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 листопада 2019 року відкрито провадження у вказаній справі.

У підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та просила такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилися. Представник відповідача адвокат Мазур Р.В., будучи наділеним такими повноваженнями, у підготовчому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у підготовче засідання не з`явився, подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розгляд справи проводити без його участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2016 року, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11.11.2019 року розірвано.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 10.09.2019 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання №56418 та №56419 від 11.09.2019 року

Як вбачається із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18129273 від 18.03.2008 року та Свідоцтва про право власності на житло від 12.03.2008 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності по ј частки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Відповідно до довідки за №1209 виданої 12.09.2019 року ПМПФ «Спецрембуд», ОСОБА_1 з 08.02.2016 року по теперішній час працює у ПМПФ «Спецрембуд» на посаді інженера-проектувальника. З 27.11.2017 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно наказу №26/1 від 26.11.2017 року.

Як вбачається із характеристики з місця проживання, виданої головою ОСББ «Буковинська-12» 17.09.2019 року, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносини в родині довірчі, доброзичливі, жінка займається вихованням дитини, за період проживання зарекомендувала себе з хорошого боку, скарг від сусідів на неї не надходило, приймає участь в громадських зборах та необхідних роботах, що проводяться на території житлового кварталу, спиртними напоями не зловживає, веде здоровий спосіб життя, дотримується норм і правил суспільної поведінки.

Згідно характеристики, наданої ГО «Сімейний клуб «Пузата мама» за №01 від 19.09.2019 року, ОСОБА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 періодично відвідує заходи і лекції по розвитку дитини, вакцинації, догляд за дитиною, що організовує сімейний клуб «Пузата мама» з періоду вагітності по даний час. За період відвідування сімейного клубу зарекомендувала себе лише з позитивного боку. Дитина активна, завжди охайна, має здоровий вигляд. Батько дитини жодного разу не приходив до сімейного клубу на лекції по розвитку дитини.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03.09.2019 року у справі №569/12448/19 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 26 червня 2019 року і до повноліття дитини. Також стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 26 червня 2019 року і до досягнення дитиною трьох років.

Як вбачається із висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-283 від 19.02.2020 року, органом опіки та піклування встановлено, що батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду від 11.11.2019 року було розірвано. ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої дитини. Дана квартира на праві приватної спільної часткової власності належить по ј частки ОСОБА_1 , її батькові ОСОБА_7 , матері ОСОБА_6 , братові ОСОБА_5 .. Мати дитини працює на посаді інженера-проектувальника з 08.02.2016 року по теперішній час, з 27.11.2017 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Батько дитини ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Батько дитини був присутній на засіданні комісії та повідомив, що він не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю. Приймаючи до уваги вищезазначене, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять те, що ОСОБА_1 має самостійний дохід, не зловживає спиртними або наркотичними засобами, не веде аморальний спосіб життя, має задовільні житлово-побутові умови, тобто даних, які б негативно характеризували ОСОБА_1 в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України, судом не встановлено, крім того ОСОБА_2 не заперечував щодо проживання дитини з матір`ю.

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженою резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згоду батька, позицію Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо доцільності визначення місця проживання дитини з матір`ю, вважає необхідним визначити місце проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про визначення місця проживання дитини.

Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Окрім того, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

У відповідності із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на зазначені вимоги закону, беручи до уваги визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до переконання, що з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 384,20 гривень судового збору, а також позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету слід повернути 50% судового збору у розмірі 384,20 гривень, сплаченого нею при поданні до суду позовної заяви.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 142, 200, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, відповідно до ст.ст. 19, 141, 160, 161 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ПовернутиОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 гривні 20 копійок, згідно квитанції № 0.0.1 від 24.09.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду або через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, 33028, вул. Поштова, 2, м. Рівне, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 25675397.

Повне судове рішення складено 04 березня 2020 року.

Суддя І.А. Чорний