Справа № 182/6659/15-ц
Провадження № 2-п/0182/8/2020
У Х В А Л А

Іменем України

06.03.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі заяву представника відповідача адвоката Мухіна Віталія Олеговича про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та про скасування заочного рішення, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.03.2016 року, ухваленому у справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Імексбанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги задоволені (а.с. 56-58).

Заявник звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для звернення із заявою про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення і його скасування та призначення справи до судового розгляду по суті посилаючись на те, що відповідач пропустив строк для звернення із цією заявою до суду , оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду і представником відповідача заочне рішення суду було отримано лише 13.01.2020 року, а тому наявні поважні причини для поновлення строку для подання зави про перегляд заочного рішення. Також заявник посилається на неправомірність висновків суду дійсним правовідносинам, що виникли між сторонами, відсутність належних доказів для задоволення позовної заяви (а.с. 85-88).

В судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання. Причини неявки представника позивача суду не відомі. Представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебування у відрядженні.

Стосовно заявленого клопотання адвокатом Мухіним В.О. про відкладення розгляду заяви, то суд враховує, що заявник повідомлений про розгляд справи 26.02.2020 року (а.с. 109)

Ч.1 статті 287 ЦПК України передбачено, що неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Водночас, суд зазначає, що явка представників учасників процесу не визнавалася обов`язковою.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд, враховуючи розумні строки розгляду заяви, вважає можливим її розглянути у відсутності представників сторін згідно ст. 287 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд встановив наступне.

Заочне рішення по справі було постановлено 17.03.2016 року (а.с.56-58)

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримав заочне рішення по справі 27.05.2016 року (а.с.62).

Представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 ознайомлювався з матеріалами справи 08.07.2016 року (а.с.64-65)

Відповідно до статті 228 ЦПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року, передбачено, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 будучи обізнаними ще 27.05.2016 року про постановлення судом 17.03.2016 року заочного рішення по справі, не подав заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

13.01.2020 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мухін В.О. отримав знову копію рішення суду (а.с.71-77), ознайомився з матеріалами справи 13.01.2020 року(а.с.78-84)

Із заявою про перегляд судового рішення представник відповідача Мухін В.О. звернувся 28.01.2020 року, яка була повернути заявнику (а.с.85-90) .03.02.2020 року представником відповідача Мухіним В.О. подано заяву про поновлення строку та про перегляд заочного рішення суду від 17.03.2016 року.

Відповідно до п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, в редакції, яка дії з 15.12.2017 року передбачено, що справи в судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У випадку пропуску процесуального строку на звернення до суду, діють загальні норми ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інш. проти Великобританії" рішення від 22.10.96 р., "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.80 р.).За практикою тлумачення права на ефективний захист в суді Європейським Судом з прав людини в рішенні у справі "Мірагалль Эсколано та інші проти Іспанії" допустимим обмеженням доступу до правосуддя відповідає застосування строків.

Суд окремо наголошує на тому, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа "Устименко проти України") поновлення процесуального строку без об`єктивної наявності виключних підстав та наведення відповідних причин є порушенням принципу правової визначеності та порушує права учасників справи на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Будь-яких поважних причин пропуску строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду заявник не зазначив та судом не встановлено. З часу отримання відповідачем ОСОБА_1 копії заочного рішення, а саме 27.05.2016 року, та ознайомлення його представника з матеріалами справи у липні 2016 року минуло більше трьох років.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін "строк на оскарження рішення", що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою N 14902/04 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001.

В спірній по справі ситуації суд виходить з того, що відповідачем не дотримано процесуальних вимог цивільного законодавства, які б дозволяли суду дійти висновку про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 17.03.2016 року, яке було отримано відповідачем 27.05.2016 року.

Керуючись ст.ст. 120-127, 284 ЦПК України,

постановив :

Заяву адвоката Мухіна Віталія Олеговича про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення від 03.02.2019 року залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення

Ухвалу складено 06.03.2020 року.

Суддя: А. Г. Багрова