Справа №463/5904/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Собко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (юридична адреса: м.Київ, вул.Казимира Малевича, 31, ) до ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий), ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про відшкодування шкоди завданої ДТП, -

В С ТА Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (надалі ПАТ «СК «ВУСО») звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останніх на корить позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 100000,00 грн. в солідарному порядку, а також 1921,00 грн. сплаченого судового збору.

В обгрунтування внесеного позову покликається на те, що між ПАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ1861320, за яким позивач прийняв під страховий захист відповідальність водія транспортного засобу «Porsche», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . 01.12.2017 року сталась ДТП за участю застрахованого автомобіля «Porsche», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Nissan», д.р.н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Постановою суду від 26.01.2018 р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до висновку, розмір завданого «Nissan», д.н НОМЕР_3 , збитку становить 218767,82 грн. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за полісом у ПрАТ «ПЗУ України», яке сплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн. ПАТ «СК «ВУСО» на підставі акту зарахування зустрічних однорідних вимог здійснено виплату страхового відшкодування за договором №АМ1861320 в сумі 100000,00 грн. Позивач зазначає, що відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну відповідачем ОСОБА_1 , він набув право регресної вимоги до неї щодо суми виплаченого страхового відшкодування. З урахуванням того, що ОСОБА_1 на момент звернення до суду була неповнолітньою і у позивача відсутні відомості про те, що остання має можливість самостійно відшкодувати шкоду, вважає, що така має бути відшкодована ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (матір`ю винної особи) солідарно. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2019 р. справа передана за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.

03 вересня 2019 року Галицьким районним суду м. Львова відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи за відсутності представника ПАТ «СК «ВУСО».

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи, шляхом направлення повідомлення за адресою їх місця реєстрації. Однак, до суду повернулися конверти із повідомленням з позначкою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». У відповідності до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд, вжив всіх можливих заходів для вчасного та належного повідомлення відповідачів про час, дату та місце проведення судового засідання, тому вважає за можливе слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, права та обов`язки сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що 01 грудня 2017 року, близько 09 год. 05 хв. у м. Львові на перехресті вул. Стуса-Липова Алея, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , яка не має права керування транспортним засобом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, та «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 .

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 26 січня 2018 р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 2 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу (а.с.17). Постанова не оскаржувалась та вступила в законну силу.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/007466556 у (а.с. 13-15).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1861320.

Відповідно до звіту №РU-46666 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, розмір завданого «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_3 , матеріального збитку складає 218767,82 грн. (а.с. 47-49).

ОСОБА_3 звернувся із заявою про настання страхового випадку до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» /а.с. 40/.

Оскільки цивільно-правова відповідальність потерпілого, як водія транспортного засобу «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_3 , була застраховано полісом №АК/ 007466556 в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», то керуючись Положенням «Про пряме врегулювання збитків» та підставі Угоди про пряме врегулювання збитків, учасником якої є ПАТ «СК «ВУСО» та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», остання за заявою потерпілої особи, виконуючи взяті на себе зобов`язання за полісом №АК/007466556, на підставі страхового акту №АК. 7466556L0001.01 /а.с. 45/ сплатила страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 749 від 06.02.2018 року /а.с. 46/.

На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», Положенням «Про врегулювання збитків», затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 376/2016 від 10.03.2016 року, Угоди про пряме врегулювання збитків ПрАТ «СК «ВУСО» в порядку регресу здійснило залік з Моторно (транспортного) страхового бюро України на підставі акту про зарахування зустрічних однорідних вимог від 03 квітня 2018 року та здійснено виплату страхового відшкодування за договором №АМ1861320 в сумі 100000,00 грн. /а.с. 66,67/.

Як вказує п. 22.1 ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ч. 1, 3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1179, 1180 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах.

Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано в наслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року по справі № № 6-2808цс15 зазначено наступне: потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Відповідно до ст. 38.1.1 б) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_2 , без права керування транспортним засобом підтверджується постановою Личаківського районного суду від 26 січня 2018 року, яка не оскаржувалась та вступила в законну силу.

За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини ОСОБА_1 , відповідач керувала автомобілем «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_2 , без права керування транспортним засобом, відтак у позивача виникло право регресної вимоги до особи, що завдала шкоду. Відповідачі в судове засідання не з`явилися та не представили суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» матеріальної шкоди в розмірі 100000,00 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» матеріальної шкоди не підлягають задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Відповідно до ст. 1180 ЦК України, шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи, яка набула повної цивільної дієздатності, майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони дали згоду на набуття нею повної цивільної дієздатності і не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду припиняється з досягненням особою, яка завдала шкоди, повноліття.

Відповідно до приписів ст. 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Кредитор не може вимагати задоволення своєї вимоги від особи, яка несе субсидіарну відповідальність, якщо ця вимога може бути задоволена шляхом зарахування зустрічної вимоги до основного боржника.

В пункті 6 постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» також зазначено, що шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 15 до 18 років, відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов`язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Цей їх обов`язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на день виникнення спірних правовідносин була неповнолітньою. Станом на день розгляду цивільної справи ОСОБА_1 досягла повноліття та відповідно ст.1180 ЦК України несе відповідальність за шкоду, завдану нею самостійно на загальних підставах.

Доказів того, що неповнолітня ОСОБА_1 немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної нею шкоди матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, позов в частині солідарного стягнення суми страхового відшкодування з ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1921,00 грн. /а.с.4/, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, ст.ст.16, 993, 1166, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (юридична адреса: м.Київ, вул.Казимира Малевича, 31, ) до ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий), ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про відшкодування шкоди завданої ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (юридична адреса: м.Київ, вул.Казимира Малевича, 31, ) заподіяну матеріальну шкоду у сумі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (юридична адреса: м.Київ, вул.Казимира Малевича, 31, ) судовий збір у сумі 1921,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко