Справа № 646/7147/20
№ провадження 2/646/2385/2020
У Х В А Л А

"30" листопада 2020 р. м.Харків

Червонозаводський районний суду м. Харкова у складі головуючого судді Проценко А.М., за участю секретаря судових засідань Мерзоєвої К.Р., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла вищезазначена позовна заява.

Одночасно із позовною заявою позивачем через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач зазначає, що за місцем його роботи (ТОВ "Харківм`яспром" з його заробітної плати здійснюється стягнення на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату в порядку виконання виконавчого напису №18037, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 14.08.2020, що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки це його єдине джерело доходів. До суду з позовною заявою звернувся, оскільки вважає виконавчий напис таким, що порушує його права, та просить його скасувати.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положенням п. 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України встановлено такий вид забезпечення позову як зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням цих заходів.

Відповідно до п.6 цієї Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд вважає, що доводи позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги наведені норми діючого законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на те, що між сторонами виник спір, який перебуває на розгляді в суді, позивачем оскаржується виконавчий документ, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 151, 152 і 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №18037, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай С.О. 14.08.2020 року щодо звернення стягнення на суму 25137,37 з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт капітал", на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження №62988909, до вирішення справи по суті.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її складання. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя А.М.Проценко