Провадження № 2/161/4488/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2020 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права інтелектуальної власності на торговельну марку шляхом заборони використання торгівельної марки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про захист права інтелектуальної власності на торговельну марку шляхом заборони використання торгівельної марки.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви та додатків до неї, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів позову, зміст позовних вимог позивача зводиться до незаконного використання відповідачем фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 у господарській діяльності знаку для продукції, власником якого є позивач.

За змістом положень ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зі змісту положень ч. 2 ст. 20 ГПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема: справи у спорах щодо прав на торговельну марку (знак для товарів і послуг), комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, в тому числі щодо права попереднього користування; справи у спорах щодо реєстрації, обліку прав інтелектуальної власності, визнання недійсними, продовження дії, дострокового припинення патентів, свідоцтв, інших актів, що посвідчують або на підставі яких виникають такі права, або які порушують такі права чи пов`язані з ними законні інтереси; справи про визнання торговельної марки добре відомою; справи у спорах щодо прав автора та суміжних прав, в тому числі спорах щодо колективного управління майновими правами автора та суміжними правами; справи у спорах щодо укладання, зміни, розірвання і виконання договору щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності, комерційної концесії; справи у спорах, які виникають із відносин, пов`язаних із захистом від недобросовісної конкуренції, щодо: неправомірного використання позначень або товару іншого виробника; копіювання зовнішнього вигляду виробу; збирання, розголошення та використання комерційної таємниці; оскарження рішень Антимонопольного комітету України із визначених цим пунктом питань.

Положеннями ч. 2 ст. 4 ГПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) визначено, що фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до п. 15 Перехідних положень ГПК України Вищий суд з питань інтелектуальної власності починає свою роботу з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності в газеті «Голос України» повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

У відповідності до п. 16 Перехідних положень ГПК України до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пунктом 1.3.Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року за N12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», господарським судам підвідомчі справи у спорах, пов`язаних з використанням у господарському обороті об`єктів інтелектуальної власності, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України. До кола підвідомчих господарському суду спорів слід відносити й спори, пов`язані з визнанням недійсними документів, які засвідчують право на об`єкти інтелектуальної власності (свідоцтва, патенти), стосуються питань права власності на відповідні об`єкти і за своїм характером є цивільно- правовими чи господарсько - правовими й не належать до числа публічно - правових спорів.

Тобто редакція ч. 2 ст. 1 ГПК України до набрання чинності Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), так і діюча редакція, а саме положення ч. 2ст. 4 ГПК України передбачають вирішення спорів у сфері використання об`єктів інтелектуальної власності за участю позивачів, тобто фізичних осіб та відповідачів, тобто суб`єктів господарювання відповідними господарськими судами.

Як вбачається із наданих до позовної заяви документів- спір про захист права інтелектуальної власності виник між позивачем- фізичною особою та відповідачем фізичною особою підприємцем, тобто суб`єктом господарювання. Вказані обставини підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про реєстрацію ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 .. Відповідно, суд робить висновок про те, що позивач обізнаний про правовий статус відповідача, як суб`єкта господарювання.

Положеннями п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до незаконного використання відповідачем у його господарській діяльності знаку для товарів, власником якого є позивач, зазначений спір підлягає вирішенню відповідним господарським судом за правилами ГПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 на підставі п. 16 Перехідних положень ГПК України.

Керуючись ст. ст.186,260,261,272 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права інтелектуальної власності на торговельну марку шляхом заборони використання торгівельної марки, оскільки позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк