ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Соловей Г.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича у виконавчому провадженні ВП № 60946813,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду через свого представника ОСОБА_2 з скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича у виконавчому провадженні ВП № 60946813, посилаючись на те, що у провадженні приватного виконавця Голяченко І.В. перебуває виконавче провадження № 60946813 по примусовому виконанню виконавчого листа виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» боргу в розмірі 1251615,13 грн., судового збору в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ.

На адресу приватного виконавця від боржника була направлена заява, датована 27.01.2020 роком з проханням повернути стягувачеві без виконання вказаний виконавчий лист на підставі п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Однак, отримана приватним виконавцем заява не вирішена, виконавчий лист не повернутий стягувачеві. На адресу приватного виконавця, була направлена повторна заява, датована 13.02.2020 роком, з проханням невідкладно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.01.2020 року, однак з 15.02.2020 року знаходиться у точці видачі за місцем знаходження приватного виконавця і він умисно ухиляється від отримання поштової кореспонденції від боржника, що свідчить про триваючу протиправну бездіяльність приватного виконавця Голяченко І.В. Вказана обставина стала причиною звернення до суду.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За приписами статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Визначення юрисдикційності скарги залежить від установлення судами таких обставин: чи є вказана скарга реалізацією учасником справи права на судовий контроль за виконанням судового рішення в конкретній справі, чи це є самостійним правом на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів, їх посадових осіб, виконавця чи приватного виконавця як суб`єктів, наділених владними повноваженнями при вчиненні виконавчих дій.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Із змісту поданої скарги та доданих до неї копій документів слідує, що скаржник ОСОБА_1 оскаржує дії приватного виконавця Голяченко І.В., що полягають у не розгляді її заяви про повернення виконавчого документа без виконання від 27.01.2020 року та повторної заяви про повернення виконавчого документа без виконання від 11.02.2020 року.

Таким чином, скаржником оскаржуються дії приватного виконавця, які підлягають розгляду за правилами розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Згідно зі ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року справа № 921/16/14-г/15, провадження № 12-93гс18 (ЄДРСРУ № 74660021).

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання (п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6).

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки нормами ЦПК України не передбачено відмову у відкритті провадження у справі за скаргою на дії державного виконавця, тому в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо відмови у відкритті провадження у справі (ст.186 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.186,447 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича у виконавчому провадженні ВП № 60946813відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий суддя Г.В. Соловей