Справа № 583/635/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Соколової Н.О.,

за участю секретаря Марченко О.Ю.,

заявника ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

представника Охтирського МВ ДВС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Куц О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 справу № 583/635/20 за скаргою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Охтирського МВ ДВС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Матосова І.Ю. (Україна, Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, 3) в порядку судового контролю за виконанням судових рішень щодо визнання дій незаконними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій порушує питання про поновлення строку на звернення зі скаргою; скасування постанови державного виконавця Матосової І.Ю. про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.07.2019 у виконавчому провадженні № 51990334 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати Охтирський МВ ДВС винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 51990334 за виконавчим листом № 2/243/2834/2016, виданим Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Інтеграл» на підставі п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»; визнати незаконними дії державного виконавця Матосової І.Ю. щодо направлення постанови від 29.07.2019 боржнику за адресою, що не підконтрольна Україні; визнати незаконними дії державного виконавця Матосової І.Ю, щодо не направлення боржнику постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2019.

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Охтирського МВ ДВС перебувало виконавче провадження № 51990334, яке було відкрите за виконавчим листом № 2/243/2834/2016, виданим 01.08.2016 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з неї боргу за кредитом та відсотками у сумі 95805, 29 грн. Однак, за ухвалою суду від 10.05.2019 зазначене заочне рішення було скасоване та призначено судовий розгляд. У зв`язку з цим 13.02.2019 вона звернулася до начальника Охтирського МВ ДВС Богомола С.М. із заявою про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», на що 19.02.2020 отримала відповідь, за якою її повідомили, що 29.07.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке можна звернути стягнення. Вважає такі дії державного виконавця незаконними, а постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки це суперечить чинному законодавству. Крім того, в результаті таких незаконних дій державного виконавця до цього часу не знято арешт з її карткового рахунку, на який нараховуються грошові кошти у виді пенсії по втраті годувальника на неповнолітнього ОСОБА_3 , не вирішено питання щодо зняття заходів тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві. Крім цього, представник заявниці зазначив, що відсутні докази прийняття державним виконавцем Матосовою І.Ю. виконавчого провадження до свого провадження. Також начальник виконавчої служби зобов`язаний був самостійно скасувати оскаржувану постанову після того, як дізнався, що рішення, на підставі якого було видано виконавчий документ скасовано.

Представник Охтирського МВ ДВС в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, зазначивши, що оскаржувана постанова прийнята за наявності законних підстав. На момент прийняття рішення державному виконавцю не було відомо про скасування рішення суду. На момент повідомлення боржником про цю обставину виконавче провадження було закінчене. Повторно виконавчий лист для виконання не пред`являвся. Оскаржувана постанова була направлена на адресу боржника, вказану у виконавчому провадженні, з заявою про зміну адреси боржник не зверталася. Начальник виконавчої служби перевіряє дії державного виконавця під час виконання, а на момент звернення боржника з заявою, виконавчий документ було повернуто. ОСОБА_4 прийняла провадження на підставі акту прийому-передачі.

Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши докази у справі та матеріали виконавчого провадження, дійшов такого висновку.

За правилами ст. ст. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Статтею 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст.74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2016 № 2/243/2834/2016 задоволено позовні вимоги кредитної спілки «Інтеграл» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

01.08.2016 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист на примусове виконання зазначеного судового рішення.

18.01.2019 старшим державним виконавцем Охтирського МВ ДВС ГТУЮ у Сумській області Матосовою І.Ю. прийнято виконавче провадження за вказаним виконавчим листом та 28.02.2019 накладено арешт на грошові кошти боржника (а.с.10).

Згідно з ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2019 заочне рішення від 19.07.2016 у цивільній справі № 2/243/2834/2016, 243/5508/16-ц за позовною заявою кредитної спілки «Інтеграл» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано (а.с.5-6)

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 29.07.2019 старшим державним виконавцем Охтирського МВ ДВС ГТУЮ у Сумській області Матосовою І.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна, належного боржнику на праві приватної власності, на яке можливо звернути стягнення.

Як встановлено судом, 13.02.2020 ОСОБА_1 звернулася до начальника Охтирського МВ ДВС ГТУЮ у Сумській області із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі скасуванням рішення суду, за яким було видано виконавчий лист, на що 19.02.2020 їй надано відповідь про повернення виконавчого документу стягувачу на підстав п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Таким чином, у даному випадку підстави для зняття арешту у державного виконавця відсутні.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави для закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, п.5 ч.1 цієї статті підставою для закриття виконавчого провадження є скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" установлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, про скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, державному виконавцю стало відомо 13.02.2020, після звернення боржника з заявою про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, на момент прийняття оскаржуваної постанови, державному виконавцю не було відомо про зазначені обставини та оскаржувана постанова була прийнята за наявності законних підстав.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи. Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову.

Однак, постанови про прийняття виконавчого провадження до виконання державним виконавцем Матосовою І.Ю. прийнято не було. Таким чином, вважаю що у державного виконавця Матосової І.Ю. були відсутні повноваження на проведення будь-яких виконавчих дій у зазначеному провадженні.

Таким чином, вважаю оскаржувану постанову такою, що прийнята не уповноваженою особою, та за таких обставин підлягає скасуванню.

Крім того, заявниця просить визнати незаконними дії державного виконавця щодо направлення їй копії постанови про повернення виконавчого провадження за адресою, що відмінна від адреси її проживання та не направлення копії постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Хоча заявник з такою окремою заявою не зверталася, однак державному виконавцю достеменно було відомо про постійне проживання боржника у м.Охтирка, у зв`язку з чим виконавче провадження було передано з іншого відділу виконавчої служби. Також нова адреса боржника була зазначена у поданій нею декларації про доходи та майно боржника фізичної особи. Також державним виконавцем направлялися виклики боржнику та було здійснено вихід державного виконавця за місцем проживання боржника у м.Охтирка.

Тому, в даному випадку вважаю дії державного виконавця щодо направлення оскаржуваної постанови на адресу боржника, вказану у виконавчому документі, що знаходиться на непідконтрольній території України та не направлення цієї ж постанови за фактичним місцем проживання боржника неправомірними.

Скарга в частині зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо зобов`язання Охтирського МВ ДВС винести постанову про закінчення виконавчого провадження та скасувати арешт відповідно до вимог ч. 3 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2016 року та щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судові рішення, які можуть бути прийняті за результатами розгляду скарги, визначені ст. 387 ЦПК України.

Як роз`яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року №14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відтак, відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" саме державний виконавець приймає рішення про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту.

У зв`язку з вищевикладеним, скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо дотримання заявником строку, встановленого ч. 1 ст. 449 ЦПК України, суд дійшов висновку, що в даному випадку строк для звернення зі скаргою ОСОБА_1 не порушений, оскільки про порушення свого права остання дізналася після отримання відповіді на заяву 19.02.2020, а зі скаргою до суду звернулася 20.02.2020, тобто у межах десятиденного строку.

Керуючись ст. ст.ст. 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Охтирського МВ ДВС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Матосової Ірини Юріївни про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.07.2019 у виконавчому провадженні № 51990334 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Визнати неправомірними дії та бездіяльність старшого державного виконавця Охтирського МВ ДВС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Матосової Ірини Юріївни щодо направлення копії постанови про повернення виконавчого провадження боржнику за адресою: АДРЕСА_2 СРСР, 37-29 та не направлення копії постанови про закінчення виконавчого провадження за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області Н.О. Соколова