Постанова

Іменем України

27 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 570/1267/13-ц

провадження № 61-2003 св 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

третя особа - орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 17 грудня 2019 рокуу складі судді Хилевича С. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2013 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, в якому просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 грудня 2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 у розмірі 1 168 105 грн 75 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 140,60 кв. м, житловою площею 76,90 кв. м, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2007 року та земельну ділянку, розташовану у с. Колоденка Рівненського району Рівненської області, площею 0,06 га, кадастровий номер 020050353, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2007 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження для задоволення грошових вимог ПАТ «Універсал Банк». Також просило виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з вищевказаного житлового будинку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 02 серпня 2013 року у складі судді Гнатущенко Ю. В. позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 у розмірі 1 168 105 грн 75 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 140,60 кв. м, житловою площею 76,90 кв. м, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2007 року, та земельну ділянку, розташовану у с. Колоденка Рівненського району Рівненської області, площею 0,06 га, кадастровий номер 020050353, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2007 року, шляхом проведення прилюдних торгів з визначенням ціни для продажу предмету іпотеки у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Універсал Банк».

Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з будинку, який є предметом іпотеки та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконав, тому за цим договором утворилась заборгованість, у рахунок погашення якої підлягає зверненню стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Виселено відповідачів з предмету іпотеки.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, у грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 17 грудня 2019 рокуу відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, ОСОБА_2 не підтвердила існування обставин, визначених положеннями частини другої статті 358 ЦПК України, що виключають відмову у відкритті апеляційного провадження. ОСОБА_2 неодноразово викликалась до суду та приймала участь у судових засіданнях, що підтверджується повідомленням про вручення поштового конверту, розписками про отримання судової повістки, а також журналами судових засідань.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що копію повного тексту рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 отримано лише 26 листопада 2019 року. Факт ненаправлення останній судом першої інстанції судового рішення свідчить про поважність причин пропуску строку на його апеляційне оскарження.

Посилається на порушення статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 570/1267/13-ц з Рівненського районного суду Рівненської області.

У лютому 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

При цьому, слід зауважити, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина перша статті 44 ЦПК України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

ЦПК України у частині першій статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У частині другій статті 358 ЦПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03 квітня 2008 року).

Апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції після спливу більш ніж шість років з моменту його ухвалення, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою.

Таким чином, апеляційний суд на підставі вищевказаних положень процесуального законодавства дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2 неодноразово викликалась до суду та приймала участь в судовому засіданні, що підтверджується повідомленням про вручення поштового конверту (а.с. 63), розписками про отримання судової повістки (а.с.69, 87,95), а також журналами судових засідань (а.с. 66, 80, 90, 99).

Ураховуючи викладене та за відсутності посилань ОСОБА_2 на виникнення обставин непереборної сили, що завадили їй вчасно, із дотриманням вставленого цивільним процесуальним законом строку, оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, обґрунтованим є висновок апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_2 оскаржуване в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції отримано лише у листопаді 2019 року на увагу не заслуговують, оскільки спростовані вищевказаними висновками апеляційного суду та вимогами ЦПК України про те, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, зі змісту частини другої статті 358 ЦПК України можливість оскарження рішення суду поза межами одного року не пов`язується з неотриманням рішення суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського апеляційного суду від 17 грудня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

І. А. Воробйова

Д. Д. Луспеник