Ухвала

02 березня 2019 року

м. Київ

справа № 122/19992/13-ц

провадження № 61-23956ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21 січня 2014 року у складі колегії суддів: Даніла Н. М., Куриленка О. С., Онищенко Т. С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат, пені,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» (далі - ВАТ НАСК «Оранта»), третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат, пені.

Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 15 листопада 2013 року у складі судді Злотнікова В. Я. позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 три проценти річних, інфляційні витрати та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 06 вересня 2011 року до 24 березня 2013 року (включно) у розмірі 7 540 грн 97 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21 січня 2014 року апеляційну скаргу ВАТ НАСК «Оранта» задоволено частково, рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 15 листопада 2013 року скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 3 979 грн 09 коп.

У іншій частині вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2014 року, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 17 лютого 2014 року відкрито касаційне провадження у вищезазначеній справі та витребувано її матеріали із Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим.

Вимоги зазначеної ухвали суду касаційної інстанції у частині витребування цивільної справи не виконано, що свідчить про втрату судової справи.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційне провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2018 року направлено до Апеляційного суду м. Києва копії матеріалів касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ НАСК «Оранта», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат, пені, - для визначення підсудності щодо розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2018 року визначено підсудність розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження за матеріалами касаційного провадження № 61-23956ск18 у справі № 122/19992/13-ц Дніпровському районному суду м. Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року відмовлено у відновленні втраченого провадження у цивільній справі № 122/19992/13-ц.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною третьою статті 494 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до набуття чинності Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Оскільки касаційне провадження відкрите, а відсутність відновлення оскаржуваних судових рішень перешкоджає касаційному перегляду справи, то касаційне провадження слід закрити.

При цьому учасникам справи роз`яснюється, що відмова у відновленні втраченого судового провадження не позбавляє сторону права повторно звернутися до суду першої інстанції на загальних підставах.

Керуючись статтями 400, 494 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21 січня 2014 року закрити.

Роз`яснити заявнику його право на повторне звернення до суду першої інстанції на загальних підставах.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець