Провадження № 2-зз/521/23/20
УХВАЛА

іменем України

про скасування заходів забезпечення позову

24 лютого 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Леонова О.С.

за участю секретаря - Шабалдак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса заяву адвоката Атаманчук Валентина Івановича, що діє в інтересах заявника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №521/20732/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, застосування наслідків недійсності правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 521/20732/14ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме, квартири АДРЕСА_1 .

18.02.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси, звернувся адвокат Атаманчук В.І., що діє в інтересах ОСОБА_1 з заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій просив суд скасувати заходи забезпечення позову згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 р. по цивільній справі №521/20732/14-ц про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 .

19.02.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси вказану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

У призначене судове засідання сторони по справі не з`явилися.

Від представника заявника надійшла заява через канцелярію суду про розгляд заяви за відсутності заявника та його представника (вхід.№8099 від 24.02.2020 року).

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд розглянувши заяву про скасування заходів забезпечення позову та матеріали цивільної справи приходить до наступного висновку.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 р. задоволена заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.37).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2017 року задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння. Встановлена нікчемність договору дарування квартири АДРЕСА_1 , оформленого 25.07.1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4-2566. (а.с.67-75)

30.08.2018 року постановою Апеляційним судом Одеської області змінено рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2017 року, та викладено абзаци перший, другий, третій, четвертий, п`ятий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Встановити нікчемність договору дарування квартири АДРЕСА_1 , оформленого 25.07.1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №4-2566.

Витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 29,6 кв. м., житловою площею - 17,0 кв. м., яка складається з: - 4 - житлова кімната, площею - 17,0 кв. м.; - 3 кухня, площею - 5,7 кв. м.; - 2 - вбиральня (поєднана), площею - 2,8 кв. м.; - 1 коридор, площею - 3,4 кв. м.; - балкон, площею - 0,7 кв. м..

Припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 29,6 кв. м., житловою площею - 17,0 кв. м., яка складається з: - 4 - житлова кімната, площею - 17,0 кв. м.; - 3 кухня, площею - 5,7 кв. м.; - 2 - вбиральня (поєднана), площею - 2,8 кв. м.; - 1 коридор, площею - 3,4 кв. м.; - балкон, площею - 0,7 кв. м..

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 29,6 кв. м., житловою площею - 17,0 кв. м., яка складається з: - 4 - житлова кімната, площею - 17,0 кв. м.; - 3 кухня, площею - 5,7 кв. м.; - 2 - вбиральня (поєднана), площею - 2,8 кв. м.; - 1 коридор, площею - 3,4 кв. м.; - балкон, площею - 0,7 кв. м.». В решті рішення залишено без змін.

Позивач у своїй заяві зазначила, що 19 жовтня 2018 року державним реєстратором квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована за ОСОБА_1 ,таким чином, на даний час рішення суду по вказаній справі виконано і потреба в забезпеченні позову відпала.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, поставляється ухвала.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з параграфом 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Україна-Тюмень проти України» («Ukraine-Tyumen v. Ukraine», заява №22603/02 (щодо суті), стаття 1 Першого протоколу містить три чітких норми: «перша норма, викладена в першому реченні першого пункту, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого пункту, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення; третя норма, викладена в другому пункті, визнає право Договірних держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Ці норми не є окремими, а є пов`язаними між собою. Друга та третя норми стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном, та, отже, їх слід тлумачити в світлі загального принципу, викладеного в першій нормі» (див., наприклад, рішення у справі «Ян та інші проти Німеччини» («Jahn and Others v. Germany», заяви №46720/99, 72203/01 та 72552/01, п. 78).

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

Згідно ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про можливість скасування заходів забезпечення позову, оскільки позов задоволено, рішення суду набрало законної сили і виконано, а тому заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 158, 258, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Атаманчук Валентина Івановича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №521/20732/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, застосування наслідків недійсності правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння, - задовольнити у повному обсязі.

Скасуватизаходи забезпечення позову, а саме арешт квартири АДРЕСА_1 , накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2014 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси.

Повний текст ухвали буде виготовлений до 02.03.2020 року.

Головуючий О.С. Леонов

02.03.20