Справа № 740/3788/18
Провадження № 2/740/20/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді - Ковальової Т.Г.,

за участю секретарів судового засідання Кононяко С.А., Дьоміної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 простягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 23 899 грн 75 коп. за кредитним договором б/н від 20 квітня 2016 року, укладеним між Банком і відповідачем, посилаючись на те, що відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 14500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок і щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
З 21.05.2018 ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».
Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору.
Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що засвідчується підписом у заяві.
При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1ст.634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 365/366 календарних днів, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору.
При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1. договору на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж за 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн та 5% від суми позову.
Банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, а відповідач не виконує свої обов`язки, внаслідок чого станом на 20.06.2018 утворилась вказана заборгованість.
В судове засідання сторони не з*явилися, а відповідач подав заяву про невизнання позову і розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.3, ст. 12, ч. 1, 6 статті 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а ст.1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 отримав за укладеним з Банком кредитним договором від 20 квітня 2016 року кредит у розмірі 14500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Згідно п.1.1.7.11. Договору та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо потягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов надання банківських послуг позичальник зобов*язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов*язань за договором на вимогу банку виконати зобов*язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.2.1.1.4.2., 2.1.1.4.6. Договору Банк має право вимагати достроково виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором.

Згідно до вимог ст. 526, 530 ЦК України зобов*язання має виконуватися сторонами належним чином у встановлені строки.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитом станом на 20.06.2018 у відповідача виникла заборгованість в сумі 23 899 грн 75 коп., яка складається із тіла кредиту в сумі 19001 грн 67 коп., відсотків за користування кредитом 2483 грн 81 коп., заборгованість за пенею - 800 грн 00 коп., а також штрафу відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. -фіксована частина і 1114 грн 27 коп. - процентна складова штрафу.(а.с 8-9)

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк.
Аналізуючи зазначені законодавчі акти у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ним.
Водночас, як вбачається з наданої відповідачем довідки №99 від 29 серпня 2019 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 28 квітня 2016 року по теперішній час.(а.с.75).
Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого 30 вересня 2019 року Головним управлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.79).
За змістом ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на категорії, зокрема, на військовослужбовців - осіб, які проходять військову службу.
До видів військової служби, відповідно до змісту ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відноситься військова служба за контрактом осіб рядового складу.
Підпунктом 1 п. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII передбачено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), які проходять військову службу на території України, та членів їх сімей.
Як передбачено ч. 15 ст. 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991, № 2011-XII, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним, - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Отже, оскільки відповідач є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» нарахування йому штрафних санкцій та відсотків за кредитом під час дії особливого періоду суперечить закону.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
На час розгляду справи Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу та про демобілізацію не приймав.
Отже, починаючи з 17.03.2014 та на час розгляду справи в Україні діє особливий період, а тому позивач не мав права нараховувати відповідачу відсотки за кредитом та штрафні санкції за його невиконання.
Згідно роз`яснення Національного банку України улисті від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів -витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Таким чином, за викладених обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення частково, а саме в частині стягнення тіла кредиту в сумі 19001,67 грн, в решті позову слід відмовити, оскільки пеня, штраф та проценти за кредитом банком нараховано незаконно.
Крім того, судом встановлено, що починаючи з 26.07.2016 відповідач сплатив кошти на погашення кредитної заборгованості в сумі 22026,54 грн, тому необхідно зарахувати сплачену відповідачем суму в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту за вказаним кредитним договором, що, на думку суду, буде повністю відповідати передбаченим ч.2 ст.2 ЦПК України завданням справедливого розгляду справи та основним засадам судочинства.
Враховуючи вищенаведене, за результатами повного та всебічно дослідження обставин справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що відповідачем сплачена заборгованість за тілом кредиту, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення, а відтак суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, враховуючи, що суду і не надано доказів наявності заборгованості за тілом кредиту.
Керуючись ст.525, 526,612,1054 ЦК України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.13, 81, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 23 899 грн 75 коп. за кредитним договором б/н від 20 квітня 2016 рокувідмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова