Справа № 161/4838/20
Провадження № 2/0158/673/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ЗАОЧНЕ/

02 грудня 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Польової М.М.,

з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 2708,27 доларів США.

Позов обґрунтований тим, що 13.11.2017 ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1620,00 доларів США, які зобов`язувалась повернути до кінця травня 2018 року, що засвідчила своїм підписом на розписці. Взяті на себе зобов`язання за борговою розпискою відповідач не виконала, грошових коштів у встановлений строк не повернула. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 2708,27 доларів США, з яких: 1620 доларів США - сума боргу за позикою, 1000 доларів США - штрафна санкція (10% від простроченої суми), 88,27 доларів США - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання. Також просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.08.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.11.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та його представник не прибули, представник подав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання повторно не прибула, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю з наступних мотивів та підстав.

Так, судом встановлено, що 13.11.2017 ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1620,00 доларів США, які остання зобов`язувалася повернути у кінці травня 2018 року, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.57).

Відповідно до боргової розписки у разі не своєчасного повернення відповідачем суми 1620,00 доларів США остання зобов`язувалася сплачувати штрафну санкцію в розмірі 10% від суми боргу щомісяця.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за борговою розпискою не виконує, у зв`язку з чим станом на 24.03.2020 заборгованість ОСОБА_2 становить 5110,27 доларів США, з яких: сума заборгованості за позикою - 1620,00 доларів США; штрафна санкція в розмірі 10% від простроченої суми заборгованості за період з 01.06.2018 по 24.03.2020 - 3402,00 доларів США; 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 01.06.2018 по 24.03.2020 - 88,27 доларів США, що підтверджується наданим до позовної заяви розрахунком суми боргу (а.с.8).

Разом з тим, у позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2708,27 доларів США, з яких: сума заборгованості за позикою - 1620,00 доларів США; штрафна санкція в розмірі 10% від простроченої суми заборгованості 1000,00 доларів США; 3% річних за прострочення виконання зобов`язання - 88,27 доларів США.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Частини 1, 2 ст. 202 ЦК України передбачають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Факт отримання відповідачем від позивача суми, обумовленої у договорі позики, підтверджується борговою розпискою від 13.11.2017, написаною відповідачем власноруч.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Таким чином, наявність боргового документа, а саме боргової розписки у позивача свідчить про те, що відповідач не виконала зобов`язань по поверненню боргу.

Відтак, оскільки в обумовлений строк відповідач суми позики добровільно не повернула, вимоги позивача про стягнення з останньої суми боргу в розмірі 1620,00 доларів США є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, також підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції в розмірі 1000 доларів США та 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань в порядку ст. 625 ЦК України за період з 01.06.2018 року по 24.03.2020 року у розмірі 88,27 доларів США.

Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судом встановлено, що на день ухвалення рішення (02.12.2020) офіційний курс 1 долара США становить 28,5583 гривень, а тому сума заборгованості за розпискою від 13.11.2017 становить 2708,27 доларів США, що у гривневому еквівалентні дорівнює 77 343,59 гривень.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2708,27 доларів США, що у гривневому еквівалентні на момент ухвалення рішення становить 77 343,59 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., який був сплачений позивачем при подані позову відповідно до квитанції №024810037 від 20.08.2020 (а.с.29).

Щодо клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду наступні документи: 1) договір про надання правової допомоги від 16.03.2019, укладений між ОСОБА_3 (адвокат) та ОСОБА_1 (клієнт); 2) додаток №1 від 20.11.2020 до договір про надання правової допомоги від 16.03.2019, у якому визначено гонорар адвоката у розмірі 6000 грн. у розрахунку 500 грн. за 1 годину роботи; 3) акт приймання-передачі наданих послуг від 02.12.2020, з якого слідує, що витрачений адвокатом час становить 12 годин, а загальна сума гонорару 6000 грн.(12*500 грн.); 4) квитанцію до прибуткового касового ордера від 20.10.2020, що підтверджує оплату в розмірі 6000 грн. відповідно до договору від 16.03.2019.

Таким чином, оскільки витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. підтверджені документально, є співмірним із виконаними адвокатом роботами, тому вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у вказаному розмірі підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 82, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2708 (дві тисячі сімсот вісім) доларів 27 центів США, що у гривневому еквіваленті на момент ухвалення рішення становить 77 343 (сімдесят сім тисяч триста сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок ) гривень 80 копійок судового збору та 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте Ківерцівським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Представник позивача: адвокат Ліпкевич Іван Володимирович ( АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова