Справа № 404/2365/15-ц
Номер провадження 2-п/404/47/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючої судді - Панфілової А.В.

при секретарі - Проскурні О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд та скасування заочного рішення від 08.06. 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 08 червня 2015 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомі адреси: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (що знаходиться за адресою: 04080, Київська обл., м. Київ, вул. В.Хвойки, 15/15, ) 322295,31 грн. заборгованості за кредитним договором № 30.06-04/70КЛ від 20.03.2006 року, з яких: 111140,64 грн заборгованості по кредиту; 67214,39 грн простроченої заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; 53940,28 грн заборгованості за нарахованими відсотками на дату подачі позову, 90000,00 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань по договору, а також 3654,00 грн судового збору та в решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач звернувся з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду судового засідання судовою повісткою, та лише випадково дізнався про наявність судового рішення від органів ДВС України, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження зв`язку з арештом рахунків в банківських установах на підставі постанови про арешт майна боржника від 12.04.2018 року винесену приватним виконавцем Мехед О.В., про що фактично він дізнався від працівників AT КБ «Приватбанк» та рішення суду отримав 12.11.2019, суд при винесенні рішення має врахувати пояснення відповідача , дати оцінку доказам та жодного поштового повідомлення, судові повістки відповідач не міг отримати та відповідно належним чином повідомлений за адресою вказаною у позовній заяві: АДРЕСА_1 , так як з даної адреси відповідач був знятий з обліку 10.08.2013року за рішенням суду, про що було відомо суду згідно повідомлення, наданого 03.04.2015року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 . ГУ ДМС України в Кіровоградській області.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи судові повістки відповідач не отримував (а.с. 63,64,71,72), копію рішення було отримано 12. 11. 2019 (а. с.90), до суду подано заяву про скасування рішення 02.12.2019 року.

Представник позивача підтримав заяву про скасування заочного рішення.

Представником позивача надано відзив на заяву про скасування заочного рішення .

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони мають право очікувати, що ці норми застосовуються.

Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 08.06. 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, не підлягає задоволенню .

Оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналогічна за змістом норма містилась в попередній редакції ЦПК України, яка була чинною на час постановлення судом оскаржуваного заочного рішення.

Разом з тим, вивчення матеріалів цивільної справи № 404/2365/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, на думку суду, свідчить про відсутність поважних причин неприбуття в судове засідання відповідача , докази , які мали б вплинути на рішення у справі до заяви суду не надано, пояснення сторін не є доказом у справі , що мають бути досліджені судом при винесенні рішення у даній справі .

За вказаних обставин заява задоволенню не підлягає

Керуючись ст. ст. 76, 81, 260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 08.06. 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда А. В. Панфілова