Справа № 182/4953/20
Провадження № 2/0182/2375/2020
У Х В А Л А

Іменем України

08.12.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого суддіБагрової А.Г.

розглянувши в м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Садівничого товариства „Металург, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення правління садівничого товариства про прийняття ОСОБА_2 в члени Садівничого товариства „Металург,-

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Садівничого товариства „Металург, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення правління садівничого товариства про прийняття ОСОБА_2 в члени Садівничого товариства „Металург.

Позовну заяву мотивовано тим, що його матір ОСОБА_3 була членом садівничого товариства „Металург. Матір померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті він як єдина дитина померлої отримав право на членство в садівничому товаристві. 03.01.2017 року він звернувся до садівничого товариства із заявою про прийняття його в члени товариства. Заяву було задоволено і його прийняли в члени садівничого товариства, що підтверджується довідкою №2 від 21.05.2018 року в якій зазначено, що він є членом СТ „Металург з 03.01.2017 року, ділянка № НОМЕР_1 . Також на його ім`я було виписано членську книжку, в якій відзначалась регулярна сплата ним членських внесків СТ „Металург. Після прийняття його в члени СТ „Металург він одразу сплатив заборгованість по членським внескам за 2016 рік та добросовісно сплачував усі наступні членські внески на протязі 2017 року. Він обробляв земельну ділянку, займався садівництвом і відремонтував садовий будинок. На початку 2018 року, коли він прийшов на свою земельну ділянку № НОМЕР_1 йому було відмовлено у доступі та повідомлено, що він більше не являється членом СТ „Металург, оскільки тепер членом товариства є його донька ОСОБА_2 . Він звернувся до правління СТ „Металург та вимагав надати пояснення та копії рішень правління про прийняття його в члени СТ „Металург та виключення, а також про прийняття в члени СТ дочки ОСОБА_2 . Однак жодних рішень чи інших документів йому не було надано. Натомість він отримав письмову відповідь голови правління СТ „Металург від 20.06.2018 року, в якому голова правління стверджував, що хоча він і звернувся із заявою про прийняття в члени товариства 03.01.2017 року, його заяву не було задоволено і рішення правління не приймало. Як з`ясувалось, то 26.11.2017 року його дочка звернулась до товариства із заявою про прийняття її в члени садового товариства на підставі заповіту померлої ОСОБА_3 від 09.12.2016 року, а тому правління замість нього в члени товариства прийняло ОСОБА_2 такі дії правління порушують його права на членство в товаристві, оскільки саме він має таке право , так як ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом і може отримати у спадок лише майно зазначене у заповіті.

Дослідивши матеріали справи, зміст позовних вимог, суд встановив наступне.

Садівниче товариство „Металург за організаційно-правовою формою є обслуговуючим кооперативом, який створено у відповідності до чинного законодавства України та базується на нормах Закону про кооперацію.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СТ „Металург з вимогами про визнання недійним рішення правління про прийняття ОСОБА_2 в члени садового товариства „Металург та відсторонення його від членства в товаристві, яке він отримав після смерті матері.

У постанові від 24 квітня 2019 року у справі N 509/577/18 (провадження N 14-170цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим стаття 20 Господарського процесуального кодексу України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з таких міркувань.

За змістом положень статті 167 Господарського кодексу України (далі -ГК України) корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей83,85,86ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України "Про кооперацію".

За змістом положень статей2,6,9цьогоЗаконукооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті2,23 Закону України "Про кооперацію").

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Враховуючи суть спору, спрямовану на врегулювання інтересів сторін корпоративних відносин, суд приходить до висновку про неможливість вирішення цього спору у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладену позицію Великої Палати Верховного Суду та враховуючи, що позивач оспорює рішення правління СТ "Металург" про членство в Садовому товаристві „Металург ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи правову позицію викладену в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 509/577/18 (провадження N 14-170цс19), Постанові КЦС ВС від 27.11.2019 року по справі №390/1229/18, керуючись п.1 частини першої ст. 255 , ст. 256 , ст. 263 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства „Металург, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення правління садівничого товариства про прийняття ОСОБА_2 в члени Садівничого товариства „Металург- закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд таких справ віднесено до господарської юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду ( м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції шляхом подання в 15-ти денний строк з дня її складення апеляційної скарги.

Ухвала складена 08.12.2020 року.

Суддя: А. Г. Багрова