Справа № 426/7343/20
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

27 листопада 2020 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Скрипника С.М.,

при секретарі - Брайловській М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 15 жовтня 2018 року вона позичила відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі: 120 000 (сто двадцять тисяч) грн 00 коп., а відповідач зобов`язався їх повернути у строк до 01.11.2018, про що власноручно написав розписку від 15.10.2018. В зазначеній у розписці строк відповідач не повернув грошові кошти, чим порушив умови договору.

Тому позивачка вимушена звернутись до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , заборгованість за договором позики у загальній сумі 120 000, 00 (сто двадцять тисяч) грн 00 коп. на підставі розписки.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, представник позивачки адвокат Цибульник О.С. подав до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без його участі, на позові наполягає, заперечень проти винесення заочного рішення не надходило (а.с.18).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про слухання справи, про причини неявки відомостей від нього не надходило (а.с.17).

Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі.

Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

15 жовтня 2018 року позивачка ОСОБА_1 позичила відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в загальній сумі 120 000 (сто двадцять тисяч) грн 00 коп, що підтверджується розпискою, написаною власноруч ОСОБА_2 , згідно якої відповідач зобов`язувався повернути позивачу позичені грошові кошти у встановлені строки (а.с. 7).

Згідно вказаної розписки відповідач ОСОБА_2 зобов`язується повернути грошові кошти не пізніше 01.11.2018, однак до теперішнього часу не повернув, чим порушує взяте на себе зобов`язання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 533 ЦК України визначена валюта виконання грошового зобов`язання. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно з частиною першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Досліджуючи розписку, надану ОСОБА_2 , судом встановлено факт отримання ним від ОСОБА_1 120 000, 00 грн 15.10.2018.

Відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 120 000, 00 грн. - підлягають задоволенню.

Отже, загальна сума грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складає 120 000 грн.

За таких обставин суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню.

Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору у сумі 1200,00 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4,12,13,76-81,95,141,263-265,273,280,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) заборгованість за договором позики у загальній сумі 120 000, 00 (сто двадцять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн 00 коп.

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 01.12.2020 року.

Суддя: С.М.Скрипник