Провадження № 2/127/2173/20
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

03 грудня 2020 року м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м.Вінниці клопотання представника відповідача про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області є цивільна справа №127/13938/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Представником відповідача подана заява про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (набрання законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав).

В підготовче засідання, призначене на 03 грудня 2020 року, учасники справи не з`явилися. Представник відповідача подав заяву про проведення засідання в його відсутність.

Суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників справи, зважаючи, що сторони були належним чином повідомлені про підготовче засідання.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого засідання постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тобто, за змістом цієї норми закриття провадження в справі можливе за умови, якщо, зокрема рішення суду, який вирішив спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов особа вправі звернутися з позовом до суду на загальних підставах.

При цьому, суд зазначає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами й обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного зі згаданих вище умов не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору на загальних підставах

Слід зауважити, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зі змісту позовної заяви, яка є предметом розгляду у даній справі слідує, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Предметом позову є поділ майна шляхом визнання права особистої приватної власності на майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0404 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:052:0219, нежитлове приміщення №15-Н, площею 20,5 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_2 , житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 133,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_3 .

В якості обґрунтування позивач вказує на придбання вказаного майна в період шлюбу за власні кошти.

Водночас в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа №127/29408/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, предметом позову якого був поділ майна, зокрема:

- квартири АДРЕСА_3 ;

- нежитлового приміщення № 15-Н, що розташоване в АДРЕСА_2 , площею 20,5 кв.м;

- житлового будинку літ. «А», загальною площею 133,9 кв.м, житловою площею 51,8 кв.м, погріб літ. «В», навіс літ. «б», гараж літ. «Б», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки, площею 0,0404 га, кадастровий номер :02:052:0219, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року суд, зокрема визнав спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :

- житловий будинок літ. «А», загальною площею 133,9 кв.м, житловою площею 51,8 кв.м, погріб літ. «В», навіс літ. «б», гараж літ. «Б», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_3 ;

та поділив спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на,зокрема:

-Ѕ частку житлового будинку літ. «А», загальною площею 133,9 кв.м, житловою площею 51,8 кв.м, погрібу літ. «В», навісу літ. «б», гаражу літ. «Б», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,0404 га, кадастровий номер :02:052:0219, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Ѕ частку квартири АДРЕСА_3 .

В іншій частині, зокрема в частині визнання спільною сумісною власністю нежитлового приміщення №15-Н, площею 20,5 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_2 , та його поділі - відмовив, констатувавши, що це майно є особистою власністю ОСОБА_1 .

Вказане рішення набрало законної сили.

Зі змісту цього рішення слідує, що судом надано правову оцінку обставинам (підставам), зазначеним у позовній заяві у даній справі з урахуванням положень СК України, враховуючи ті самі підстави позову, які позивачем також було визначено у даній справі.

Проаналізувавши зміст позовної заяви, яка є предметом розгляду у даній справі та зміст позовної заяви, яка була предметом розгляду в справі №127/29408/19, суд дійшов висновку про те, що склад сторін, предмет та підстави позову у даній справі та у справі №127/29408/19 є тотожними, при цьому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року в справі №127/29408/19 є таким, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ст. 18 ЦПК України, встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: SovtransavtoHolding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини" від 18 листопада 2003 року №01-8/1427).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії", п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вбачає наявність правових підстав для закриття провадження у справі, з огляду на встановлення під час розгляду даної справи існування рішенням суду в справі №127/29408/19, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет, з наданням правової оцінки у такому рішенні обставинам та підставам позову, заявленим у даній справі.

Таким чином, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Враховуючи наведене, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 255, 261, 353,354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: