Справа № 509/1091/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряки Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Овідіополь, заяву ОСОБА_1 , за участю осіб які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ :

6 березня 2020 року, представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Акуліч О.О., звернувся до Овідіопольського районного суд Одеської області із вищевказаною заявою, в якій просив суд вжити заходів забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладання арешту та заборони відчуження на дачний будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( НОМЕР_3 ), зазначити в ухвалі, що вона є підставою для внесення відомостей до Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, видати йому копію ухвали для особистого і оперативного надання на виконання державному реєстратору.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України - якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

В порядку ч. 4 ст. 152 ЦПК України - у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Пунктами 4,6,10 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі - має бути гарантована реальна можливість насамперед захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язаний з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див. рішення ЄСПЛ, серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, Серія A НОМЕР_4 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, Серія A НОМЕР_4 245-C, п. 26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого повторно Ширяївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, 13.07.2017 року, а також копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 виданого повторно Ширяївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області від 13.07.2017 року в якому батьком дитини зазначений ОСОБА_6 , а також копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області від 20.04.2004 року.

Також судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою щодо кола спадкоємців по спадковій справі № 56/02-14 від 05.03.2020 року виданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Яковлєвою О.М.

Згідно із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на спірний будинок зареєстроване по 1/3 частині державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник ОСОБА_7 , 12.10.2019 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237, номер запису про право власності 33721676 за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

У своїй заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 окремо зазначає, що мають намір та зобов`язуються протягом 10-ти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову пред`явити позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та в порядку ч. 2 ст. 151 ЦПК України зазначає коло осіб, які можуть отримати статус учасників справи з вказанням їхніх адрес, а саме : відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З урахуванням фактичних даних, які додані до матеріалів заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд вважає, що між сторонами дійсно виник спір про право власності на вищевказане нерухоме майно, стосовно якого існує реальна небезпека його позбавлення і вибуття з права користування у ОСОБА_1 , а тому, в даному випадку неприйняття заходів забезпечення позову по подання позовної заяви, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку відчуження вказаного майна на користь третіх осіб, на яке заявниця просить накласти арешт, під час розгляду справи про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно з якою вона має намір звернутись до суду, поставить заявницю - в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентами (третіми особами).

Підстави для застосування зустрічного забезпечення, передбачених ст. 154 ЦПК України судом не вбачаються з огляду на те, що позов забезпечується шляхом накладання арешту, враховуючи захист заявниці свого права власності, а тому ймовірність спричинення шкоди забезпеченням позову відсутня.

Керуючись ст.ст. 149-159,260,353,354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України

№ 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,-

УХВАЛИВ :

1. Заяву ОСОБА_1 , за участю осіб які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити ;

2. Накласти арешт з забороною відчуження на дачний будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 );

3. Вказана ухвала - є підставою для внесення відомостей до Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи в порядку ч. 11 ст. 153 ЦПК України.

Суддя Д.М. Гандзій