Справа № 344/3615/19
Провадження № 2/344/666/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Єрмак М.О.

представника позивача ОСОБА_3,

представника органу опіки та піклування Бітківської Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що в період з 2006 по 2009 роки позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4. 19.09.2009 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області шлюб між сторонами розірвано та малолітнього сина залишено на проживання з матір'ю. Відповідач з моменту народження сина не підтримує з ним стосунків, був засуджений 29.10.2009 року вироком Івано-Франківського міського суду за обвинуваченням в умисному вбивстві матері позивачки, покарання відбував в Коломийській виправній колонії №41, з місць позбавлення волі звільнився 2014 року, з моменту звільнення відповідач не цікавиться дитиною, не проявляє щодо дитини батьківського піклування і ухиляється від обов'язків по її вихованню, жодного разу не відвідав сина, не виявляє інтересу до нього, не надає добровільно матеріальної допомоги, у квітні 2016 року відповідач виїхав на постійне місце проживання в Російську Федерацію. Тому позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо сина ОСОБА_4.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що в ньому зазначені, клопотання про виклик свідків в частині ОСОБА_5 та ОСОБА_6, просила залишити без розгляду, оскільки сторона позивача немає можливості забезпечити явку вказаних осіб в судове засідання. Надала пояснення про те, що в 2011 році позивач уклала шлюб з чоловіком ОСОБА_7, змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», з 2014 року та по даний час вони проживають разом з сином в Федеративній Республіці Німеччина, відповідач відбув покарання за умисне вбивство матері позивачки, після звільнення з установи відбування покарань жодного разу не з'явився за місцем проживання позивача, дитиною не цікавився, жодної матеріальної допомоги на утримання сина позивач від відповідача не отримувала, тому просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні надала пояснення про те, що відповідач з моменту народження сина не здійснював батьківські обов'язки, рішенням Виконавчого комітету міської ради №886 від 01.08.2019 року надано висновок, згідно з яким орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, проти задоволення позову не заперечила.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Клопотань щодо реалізації прав до суду не направив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надала свідчення про те, що є донькою позивачки від іншого шлюбу, відповідач спільним з позивачкою сином ОСОБА_4 не цікавиться і не цікавився ніколи, до виїзду на постійне місце проживання за кордон матері з новим чоловіком та братом ОСОБА_4, свідок спільно проживала з матір'ю, за весь час спільного проживання мати самостійно виховувала та забезпечувала брата, жодної допомоги від відповідача не отримувала.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні надала свідчення про те, що вона є донькою позивачки від іншого шлюбу, відповідач не контактував з братом ОСОБА_4 з народження, жодного разу його не бачив та не цікавився ним, мати доглядала та забезпечувала дітей самостійно.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.05.2012 батьками ОСОБА_4 зареєстровано ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

19/03/2009 рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на проживання з матір'ю.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11.05.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, актовий запис №67.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 26.08.2011 року, 23.08.2011 зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, актовий запис №1359, прізвище позивачки «ОСОБА_1» змінено на «ОСОБА_1».

28/10/2009 вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років.

Згідно довідки про навчання в школі виданої Середньою школою Нідда, ОСОБА_4 навчається в школі з 09.08.2017 року, орієнтовно до 31.07.2019 року та є учнем 06bM класу.

Згідно довідки Центру обслуговування населення міста Нідда подружжя ОСОБА_1, ОСОБА_7 та дитина ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, дата заселення 30/09/2014.

14/01/2019 ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області відмовлено в видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, на підставі ч.9 ст. 165 ЦПК України, оскільки отримана судом інформація не дає можливості встановити місце проживання боржника.

Згідно копії витягу з Рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області від 01.08.2019 №886 «Про розгляд питань органу опіки та піклування» надано висновок, щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_4.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так само відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки щодо дитини, не бере участі у вихованні сина, не відвідує його, позивач здійснює виховання та навчання дитини самостійно.

В п. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так само в п. 1 ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає задоволенню.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В :

позов задовольнити;

позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_4) батьківських прав щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя Бородовський С.О.