Справа №522/1649/20
Провадження №2/522/3561/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В. І.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.01.2020 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 551,89 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона з 02.05.2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружні стосунки між позивачкою та відповідачем не склалися, на даний момент сторони проживають окремо, відповідач участі у житті дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, про розвиток дитини не хвилюється, проте останній має задовільний стан здоров`я, отримує дохід, що дозволяє йому сплачувати аліменти. В заяві також зазначено, що додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами, а саме зазначила, що дитина нещодавно хворіла, у зв`язку з чим нею були понесені відповідні витрати у розмірі 293,78 грн. Крім того, дитина займається футболом, у зв`язку з чим нею понесені витрати на футбольну амуніцію у розмірі 6 360,00 грн. та нотаріальні послуги на заяву для участі у змаганнях з футболу у розмірі 450,00 грн. У зв`язку з тим, що позивачкою понесені витрати у розрізі 7 103,78 грн., а відповідач в добровільному порядку додаткової грошової допомоги не надає, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з відповідним позовом щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 3 551,89 грн.

Ухвалою суду від 03.02.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 27.02.2020 року.

У судове засідання призначене на 27.02.2020 року ОСОБА_1 з`явилася, позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини підтримала, просила його задовольнити, та пояснила, що вона звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , але відповідач аліменти не платить. Також пояснила, що їх син займається футболом, проте відповідач сплачує лише щомісячну плату у розмірі 500,00 грн., проте їх син постійно у вихідні дні перебуває на змаганнях, що потребує додаткових витрат. Крім того дитина відвідує СШ №35, щомісячна плата за яку становить 450,00 грн. На одяг та на харчування відповідач грошей не надає, аліменти не сплачує, хоча є судовий наказ про стягнення аліментів від 31.01.2020 року.

У судове засідання з`явився ОСОБА_2 , який зазначив, що він не знає про існування судового наказу про стягнення з нього аліментів, він сплачує щомісячну плату за зайняття футболом у розмірі 500,00 грн. Він не знав, що треба збирати чеки, так як він восени 2019 року оплатив футбольну амуніцію «Найк» у розмірі 160,00 дол.США та оплатив турнір у м.Миколаєві, але не має чим це довести. Далі пояснив, що з сином він бачиться, а нещодавно дитина хворіла, він купував ліки, але чеки не брав. Також пояснив, що він з дружиною не спілкується, проживає окремо, а позивачка мешкає в його кімнаті, за яку він сплачує комунальні послуги. Крім того, в нього хворіє батько, вони збирали кошти на лікування. Значив, що офіційно він не працевлаштований, підробляє, інших дітей він не має. Пояснив, що додаткові витрати у розмірі 3 551,89 грн. він не в змозі сплатити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі, зареєстрованому 02.05.2009 року Орлинівською сільською радою Балаклавського району м.Севастополя, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с.5).

Подружні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалися, відповідач на теперішній час проживає окремо, сумісний неповнолітній син ОСОБА_4 проживає з матір`ю ОСОБА_1 , яка повністю утримує його, піклується про його стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідач не виконує свої обов`язки щодо виховання та утримання сина, не переймається питаннями його годування, одягнення та розвитку, та відмовляється у добровільному порядку сплачувати на його утримання аліменти.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як передбачає ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Так, згідно п.18. постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Судом встановлено, що дитина займається спортом, відвідує спеціалізовану футбольну школу, приймає участь у змаганнях, що потребує додаткових витрат на його утримання та гармонійний та фізичний розвиток дитини, які сплачує позивачка.

Тобто, факт необхідності і понесення додаткових витрат на дитину суд вважає таким, що документально підтверджений частково.

В матеріалах справи міститься товарні чеки від 12.03.2019 року та 27.12.2019 року на придбання футбольної амуніції на загальну суму 6 160,00 грн. (а.с. 8), Акт виконаних робіт від 17.09.2019 року та квитанція від 17.09.2019 року про сплату 400,00 грн. за надання послуг (а.с.6, 7), що разом становить 6 760,00 грн.

Щодо стягнення коштів, витрачених на лікування дитини, суд вважає за необхідне відмовити, у зв`язку з тим, що зазначене не підтверджено належними та достеменними доказами.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст.94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Враховуючи, що згідно вимог чинного законодавства батьки несуть обов`язки в рівних частках, тому суд вважає за можливе позов задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі половини витрачених коштів, а саме, у розмірі 3 380,00 грн. разово.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивач у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 840,40 грн.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.180-184, 185, 191, 192 СК України, ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 64, 76-83, 89, 95, 133, 141, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ) додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3380,00 грн. (три тисячі триста вісімдесят гривень 00 копійок).

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 04 березня 2020 року.

Суддя: Домусчі Л.В.