Справа № 464/2182/19 Головуючий у 1 інстанції: Бондар Н.С.
Провадження № 22-ц/811/4239/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м.Львів

Справа № 454/2182/19

Провадження № 22ц/811/4239/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргуОСОБА_1

на рішення Сихівського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 27 листопада 2019 року у складі судді Тімченко О.В.,

у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення пені за несплату аліментів,-

встановив:

15 квітня 2019 року позивач звернулася з цим позовом, у якому просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) зі слати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 за період з 5 лютого 2019 року по 5 липня 2019 року у розмірі 67 360,01 грн.; неустойку (пеню) зі слати аліментів на утримання ОСОБА_1 за період з 5 лютого 2019 по 29 травня 2019 у розмірі 20 320 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26 вересня 2018 року ухвалено: стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 20 квітня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття; на її (позивача) користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 20 квітня 2018 року до досягнення дитиною трьох років. Постановою Львівського апеляційного суду від 4 лютого 2019 року змінено згадане рішення. Збільшено розмір аліментів на неповнолітнього ОСОБА_3 з 5 000 грн. до 8 000 грн. щомісячно. В решті рішення залишено без змін. Зазначає, що відповідно до ст. 124 Конституції України набравши законної сили, рішення суду стає загальнообов`язковим для всіх громадян та підлягає виконанню на всій території України. Стверджує, що у відповідача виник обов`язок щодо сплати заборгованості по аліментах за період із 20 квітня 2018 року по 4 лютого 2019 року. Вказує, що з 5 лютого 2019 року починається період нарахування пені за невиконання обов`язку щодо сплати аліментів по вище вказаній справі. Зазначає, що на підставі виконавчого листа, виданого 26 лютого 2019 року, про стягнення аліментів на неї (позивача) державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області 13 березня 2019 року відкрито виконавче провадження №58610120. Сума заборгованості станом на 13 березня 2019 року становила 20 666,67 грн. Вказує, що на підставі виконавчого листа, виданого 26 лютого 2019 року за рішенням суду про стягнення аліментів на неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі 8000 грн. 13 березня 2019 року відкрито виконавче провадження №58610241. Сума заборгованості станом на 13 березня 2019 року становила 85 666, 67 грн. Стверджує, що відповідачем не виконувались у повному обсязі зобов`язання по сплаті аліментів з 5 лютого 2019 року по даний час. Зазначає, що у зв`язку з цим у відповідача утворилася заборгованість. Вказує, що відповідачем було сплачено 50 000 грн., що є платежем на погашення аліментів за березень 2019 року у розмірі 8 000 грн. та погашанення заборгованості у розмірі 34 666,67 грн. по сплаті аліментів за квітень, - серпень 2018 року у повному обсязі та за вересень 2018 року у розмірі 7 333,33 грн. та у межах виконавчого провадження №58610120 станом на 1 квітня 2019 року у розмірі 20 666,67 грн. Підтвердженням заборгованості є розрахунки, надані державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області в межах виконавчих проваджень №58610120 та №58610241. Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26 вересня 2018 року по справі № 464/2159/18, яке змінено постановою Львівського апеляційного суду від 4 лютого 2019 року, ухвалено: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 грн. щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто 20 квітня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття; стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 20 квітня 2018 року до досягнення дитиною трьох років.

Виконавчі листи на примусове виконання судового рішення видано 26 лютого 2019 року, а 13 березня 2019 року головним державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів ГТУЮ у Львівській області Голенко М.В. відкрито виконавчі провадження № ВП 58610120 та № 58610241.

Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні зазначив, що спірні правовідносини врегульовано положеннями ч.1 ст.196 СК України, за якими у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи

Судом зазначено відповідачем сплачено у квітні та червні 2019 року значні суми 50 000 грн.; 31 333,33 грн., 26 666,67 грн., тому відсутні докази ухилення відповідача від сплати аліментів.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність вини відповідача у простроченні сплати аліментів та виникненні заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охоронну дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідачем не доведено суду тієї обставини, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини. Є встановленим, що рішення суду ним належно не виконувалось, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідно до ст. 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із ч.3 цієї статті розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

Відповідно ч. 9 ст. 74 Закону, спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 згаданого Закону, відповідно до частини дев`ятої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Встановлено, що позивач звернулася з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) зі слати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 за період з 5 лютого 2019 року по 5 липня 2019 року у розмірі 67 360,01 грн.; неустойки (пені) зі слати аліментів на її (позивача) утримання за період з 5 лютого 2019 по 29 травня 2019 у розмірі 20 320 грн.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Є встановленим, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26 вересня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 20 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття; на користь позивача аліменти на неї у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 20 квітня 2018 року до досягнення дитиною трьох років.

Постановою Львівського апеляційного суду від 4 лютого 2019 року змінено згадане рішення; збільшено розмір аліментів на неповнолітнього ОСОБА_3 з 5 000 грн. до 8 000 грн. щомісячно. В решті рішення залишено без змін.

З розрахунків заборгованості по аліментах, наданих головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів ГТУЮ у Львівській області Харко М.М. від 1 липня 2019 року, вбачається, що заборгованість відповідача у виконавчому провадженні по сплаті аліментів щодо сина станом на 1 липня 2019 року становить 28 333,34 грн. При цьому з квітня 2018 року по 1 липня 209 року нараховано до сплати аліментів в сумі 114 666,67 грн., а сплачено: у листопаді 2018 року 5 000 грн; у квітні 2019 року 50 000 грн.; у червні 2019 року 31 333,33 грн. При цьому з квітня 2018 року по 1 липня 209 року нараховано до сплати аліменти на дружину в сумі 28 666,67 грн., а сплачено: у листопаді 2018 року 2 000 грн.; у червні 2019 року 26 666,67 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року зазначено, що у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Докази на відсутність вини відповідача у несвоєчасній сплаті аліментів відсутні.

Колегія суддів погоджується з розрахунками заборгованості по аліментах, наданими головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львова ГТУЮ у Львівській області Харко М.М. від 1 липня 2019 року, оскільки такий проведено у відповідності до вимог Закону, не спростований належними та допустимими доказами.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 1 липня 2019 року, заборгованість відповідача по аліментах становить 28 333, 34 грн.; заборгованість по аліментах на матір дитини відсутня. Докази про зміну розміру заборгованості на час ухвалення судом рішення не надані..

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення пені за несплату аліментів на дитину та матір.

При визначенні розміру пені колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України неустойка (пеня) стягується у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З урахуванням того, що відповідач вживав заходів до зменшення заборгованості, постійно сплачував кошти, що сприяло зменшенню заборгованості, колегія суддів вважає за необхідне врахувати розмір заборгованості, наданий у останньому розрахунку, який належить вважати на час ухвалення рішення про стягнення пені. Із зазначеного розрахунку вбачається, що заборгованість по аліментах на матір дитини відсутня, заборгованість по аліментах на дитину становить 28 333, 34 грн. Тому, у такому розмірі належить стягнути неустойку, що становить 100% заборгованості по аліментах на дитину. В решті позову належить відмовити.

Керуючись: ст. 367, п.1, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 листопада 2019 року скасувати та прийняти нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення пені за несплату аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) зі слати аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 за період з 5 лютого 2019 року по 5 липня 2019 року у розмірі 28 333, 34 грн. (двадцять вісім тисяч триста тридцять три грн. 34 грн.).

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) зі сплати аліментів на неї, - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 5 березня 2020 року.

Головуючий

Судді