Справа №265/4578/16-ц
Провадження №2/265/92/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.Г.,

при секретарі судового засідання Муратової Д.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, -

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - Беззубченко Л.В., -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 09 листопада 2002 року він з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні відносини між ним та відповідачкою були припинені з березня 2011 року, і з цього часу вони проживають окремо, донька залишилася проживати з ним. Суперечок щодо місця проживання дитини не було, відповідачка не заперечувала, що дочка буде проживати з ним. Весь цей час відповідачка життям дочки не цікавилася та не висловлювала бажання спілкуватися з нею і брати участь в її вихованні.

З 18 жовтня 2015 року позивач проживає разом з дитиною в місті Маріуполі. Вони проживають в трикімнатній квартирі, дочці забезпечені гідні умови проживання і хороші житлово-побутові умови, він повністю утримує її, займається її вихованням, має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно. Відповідачка на теперішній час постійно мешкає на території іншої держави. Від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється, у розвитку та вихованні дитини участі не приймає, тим самим порушує законні права та інтереси доньки, та заподіює значної шкоди її фізичному, душевному та моральному розвитку. Позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідачку відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 та стягнути з неї аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Беззубченко Л.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлялася про час та місце розгляду справи шляхом надсилання судового доручення на Російську Федерацію. Судове доручення надійшло на адресу суду 23.09.2019 року, з протоколу судового засідання від 02.0.2019 вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнає, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення її батьківських прав.Крім того, вказала,що на теперішній час її місцем реєстрації є територія іншої держави - Російської Федерації, приїхати в Україну до дитини не має можливості, оскільки має малолітню дитину від іншого шлюбу.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 жовтня 2003 року Алчевським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 656, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі "батьки" зазначені: батько - ОСОБА_1 та мати - ОСОБА_2 .

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції у Луганській області 05 липня 2012 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано.

За довідкою виданою управлінням соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради від 03.11.2015 року ОСОБА_1 взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Характеристика з місця навчання ОСОБА_3 , видана директором НВК «Школа - ліцей інформаційних технологій» № 69, свідчить про те, що вона навчається у школі і її мати ОСОБА_2 батьківські збори не відвідувала, в школі не була, з класним керівником та адміністрацією школи не спілкувалася. Організацією навчального та виховного процесу опікувався її батько, ОСОБА_1 .

Як свідчить характеристика з місця роботи ОСОБА_1 виданої ПАТ "МК "Азовсталь" за час роботи на комбінаті з 22.12.2018 року дисциплінарних і технологічних порушень та стягнень не має. В роботі вимогливий, завжди прагне до досягнення намічених цілей, ставить перед собою завдання виконання якісно і в короткі терміни. В колективі користується авторитетом та повагою, є взірцем для молодих робітників.

Листом органу опіки та піклування Маріупольської міської ради від 28 березня 2019 року повідомлено про відсутність правових підстав для складання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , яка не є членом Маріупольської територіальної громади.

Разом з тим, з боку третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради до суду надані акт обстеження умов проживання та акт проведення співбесіди з дитиною.

Згідно акту обстеження умов проживання позивача ОСОБА_1 від 06.03.2019 року вбачається, що батьком ОСОБА_1 для дитини створені всі належні умови для розвитку, навчання та виховання.

Відповідно до акту проведення співбесіди з дитиною від 12.03.2019 року неповнолітня ОСОБА_3 пояснила, що з матір`ю ОСОБА_2 не спілкується близько семи років, мати дарунків не дарує, участі у її житті та вихованні не приймає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив, що саме батько ОСОБА_1 повністю займається вихованням та розвитком дитини ОСОБА_3 . Мати участі в її житті не приймає. Йому відомо, що дитина намагалася поспілкуватися та наладити контакт із матір`ю через соціальні мережі, але мати не стала із нею спілкуватися.

Допитана в суді неповнолітня ОСОБА_3 пояснила, що мати в останній раз вона бачила вісім років тому. Батько повністю займається її вихованням та розвитком. Із батьком їй добре. Він їй як друг, з яким в неї добрі та довірливі відносини. Із матір`ю вона намагалась знайти контакт, але вона заблокувала її номери в соціальних мережах, що на її думку свідчить, що мати не бажає з нею спілкуватись та підтримувати будь- які зв`язки. Зі слів матері їй відомо, що в Росії у неї нова родина, маленька дитина, та через проблеми із паспортом вона не може до неї приїхати. За весь той час з якого вона проживає із батьком, мати ніколи не перераховувала грошей на її утримання, не робила подарунків та не цікавилась її здоров`ям та навчанням.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Беззубченко Л.В. судом була винесена ухвала 12 квітня 2019 року про витребування з Головного центру спеціальної обробки Державної прикордонної служби України інформації щодо перетину державного кордону України ОСОБА_2 за період часу з березня 2011 року по теперішній час.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 12 квітня 2019 року гр. ОСОБА_2 за паспортом серії НОМЕР_2 на транспортному засобі д/н НОМЕР_3 виїхала з території України на пункті пропуску Гоптівка. 17 листопада 2017 року ОСОБА_2 за паспортом НОМЕР_7 на транспортному засобі д/н НОМЕР_4 в`їхала на територію України на пункті пропуску Гоптівка. Та вже 13 грудня 2017 року виїхала з України за паспортом НОМЕР_7 на транспортному засобі д/н НОМЕР_5 .

Під час допиту неповнолітньої ОСОБА_3 остання вказувала, що їй взагалі не відомо,що мати у 2017 році знаходилась в Україні. Зазначивши, що з цього приводу мати не повідомила ні її, ні батька.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV).

Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей.

Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст. 150, 151, 153-156 СК України .

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей.

За ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" в п.16 роз`яснено судам, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків відносно своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тим, що не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує виховання, утримання і лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, то це дає підстави суду прийти до висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав.

При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

За положеннями ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від утримання своєї доньки, яку утримує батько - позивач ОСОБА_1 , тому суд вважає за можливе задовольнити позов про стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.164,165, 180, 181 Сімейного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 224 - 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 серпня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дохід держави судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлений 10 березня 2020 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_6 ,мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа - Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, юридична адреса: місто Маріуполь, 87500, проспект Миру, 70.

Суддя І.Г. Мельник