Справа № 544/1685/19
№ пров. 2-о/544/11/2020
Номер рядка звіту 12
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

27 лютого 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Ощинської Ю.О.,
за участі секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника ОСОБА_1 адвоката Коваля В.І. (діє на підставі договору та ордеру),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду по вул. Ярмарковій, 17, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Полтавська обласна державна адміністрація та Управління соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та встановлення факту, що має юридичне значення,

у с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 у грудні 2019 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої вказала, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія 2, куди була командирована під час проходження військової служби у військовій частині № НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ). Період перебування в зоні ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 17.11.1986 по 08.12.1986. У 2017 році при оформленні документів на інвалідність виявилося, що в посвідченні учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, яке видане Полтавської обласною державною адміністрацією, її прізвище записане як ОСОБА_2 , тоді як в паспорті громадянина України її прізвище записане як ОСОБА_3 . Крім того, після укладення нею шлюбу, в штабі військової частини № НОМЕР_1 , в її трудовій книжці було внесено зміну її прізвища і її прізвище було записано як ОСОБА_2 . В подальшому, з 01.07.1995 вона проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 . Під час проходження нею військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , командуванням було здійснено запит в Галузевий державний архів Міністерства оборони України. Відповідно до архівної довідки з архіву Міністерства оборони України в списках відкомандированих з військової частини ОСОБА_1 не значиться, а значиться ОСОБА_4 . У зв`язку з викладеним просить встановити факти, що мають юридичне значення.

Заявник та її представник у судовому засіданні підтримали вимоги з підстав, викладених у заяві.

Представники заінтересованих осіб Полтавська обласна державна адміністрація та Управління соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. На адресу суду надіслали листи у якому просили справу слухати у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що у 1986 році ОСОБА_1 , яка на той час проходила військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), була командирована до м. Чорнобиль у зону ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» судам роз`яснено, що суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу, про що свідчить військовий квиток, виданий 27.05.1987 (а.с. 24).

Відповідно до трудової книжки заявник з 01.06.1970 року працювала у військовій частині № НОМЕР_1 на посаді, з 07.08.1985 по 27.05.1987 працювала на посаді повара столової військової частини № НОМЕР_1 (а.с. 5-8).

Заявник ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується копією відповідного посвідчення, із безстроковим строком дії, та показами свідків (а.с. 4).

Відповідно до довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 29.12.1998 в історичній довідці в/ч НОМЕР_2 значиться: «Список особового складу військової частини НОМЕР_2 , які брали участь у ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС 11 сл. ОСОБА_4 (період перебування) з 17.11.1986 по 08.12.1986» (а.с. 33).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони № 7 від 15.01.1993 ОСОБА_4 за роботу в населеному пункті м. Чорнобиль Чорнобильського району зони відчуження в період з 17.11.1986 по 08.12.1986 виплачена заробітна плата 480 крб. (а.с. 34).

Відповідно до експертного висновку № 6031 від 07.10.2019, було встановлено, що захворювання ОСОБА_1 рак щитовидної залози, пов`язане із роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС (а.с. 10).

Заявник звернувся до заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області щодо видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 серії А. Однак заінтересованою особою за вих. № 04-26/1440 від 12.12.2019 було надіслано відповідь про відмову у видачі свідоцтва, оскільки у поданих документах на встановлення статусу присутня відмінність у написанні прізвища, а саме в довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України прізвище вказане як « ОСОБА_2 », а у паспорті громадянина України « ОСОБА_3 » (а.с. 11).

Крім того, у трудовій книжці заявниці також її прізвище помилково зазначене як « ОСОБА_2 » (а.с. 5-6).

Пункт п`ятий частини другої ст. 293 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 травня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст.315 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Крім того, відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№ 01 від 29.04.1986 року, № 02 від 30.04.1986 року, № 16 від 04.05.1986 року, № 52 від 19.05.1986 року та ін.), - цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Судом встановлено, що усі наявні у заявниці документи, які підтверджують її участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, містять помилку у написанні прізвища заявниці, що унеможливлює отримання заявницею посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Належність заявниці трудової книжки також підтверджується самою трудовою книжкою, в якій вказано дошлюбне прізвище власниці як ОСОБА_7 , та свідоцтвом про шлюб, відповідно до якого ОСОБА_8 змінила прізвище на шлюбне « ОСОБА_3 ».

Дослідивши письмові докази по справі, суд уважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Доказів, що свідчили б про протилежне у суду немає.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що факти, які просить встановити заявник, є юридичними, оскільки від їх встановлення залежить виникнення майнових прав заявника. Чинним законодавством не передбачений інший порядок їх встановлення, вони не пов`язані з вирішенням спору про право, та встановлення їх іншим шляхом неможливе, у зв`язку з чим суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 293, 315 ЦПК України, с у д

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Полтавська обласна державна адміністрація та Управління соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки виданої на прізвище « ОСОБА_2 » від ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановити факт участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як « ОСОБА_4 », у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в період часу з 17.11.1986 по 08.12.1986 по списку особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 30.10.1995, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .
Заінтересована особа: Полтавська обласна державна адміністрація, адреса: вул. Соборності, 45, м. Полтава Полтавської області, .
Заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області, адреса: вул. Ярмаркова, 41, м. Пирятин Полтавської області, .

Суддя Ю.О. Ощинська