Дата документу 05.03.2020
Справа № 320/3565/19
Провадження № 2/320/905/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

за участі секретаря: Прозорової Т.О.,

за участю адвоката Застрожнікової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач обґрунтовує позов тим, що він 11.08.2000 року з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припиненні. Спільне життя у подружжя не склалося, між ними постійно виникали сварки, тому позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги просив задовольнити, оскільки між ним та його дружиною втрачені будь які почуття.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Застрожнікова К.С. проти задоволення позову заперечувала, оскільки її довіритель бажає зберегти шлюбні відносини із позивачем.

Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Згідно ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, позов може бути задоволено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 11.08.2000 року, зареєстрований актовим записом №445 та підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 (а.с.5). Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Так судом в порядку ст.111 СК України, було вжито заходи щодо примирення подружжя. Однак станом на час розгляду справи шлюбні відносини між сторонами не відновлені та фактично припинені. Сім`я не може бути збережена та подальше спільне життя не можливо.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги те, що позивач з відповідачем не мешкають разом, у строк наданий судом примирення між сторонами не відбулося, що свідчить про відсутність у них бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного і керуючись ст. ст. 12, 81, 247, 259, 263- 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, актовим записом №445 від 11.08.2000 року.

Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко