Справа № 169/395/19
Провадження № 2/169/189/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Хвіц Г.Й.

за участю: секретаря Мисюка П.З.

прокурора Сіндочан-Трофімук Л.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судового засідання справу за позовом керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області Книш В.В. в інтересах держави в особі Луківської селищної ради Турійського району Волинської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

Керівник Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Луківської селищної ради Турійського району Волинської області з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що рішенням Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області від 07 квітня 2015 року № 38/10 затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0.10 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер - :09:001:2077), розташовану на території Миляновичівської сільської ради Турійського району. 24 квітня 2015 року право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Водночас рішенням Луківської селищної ради Турійського району Волинської області від 20 квітня 2018 року № 30/17.1 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0.32 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :06:001:0091), що розташована в межах населених пунктів Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області. Таким чином, ОСОБА_1 , попередньо реалізувавши своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства шляхом приватизації земельної ділянки площею 0.10 га, за кадастровим номером :09:001:2077, розташованої на території Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області, безоплатно, на підставі статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України, отримав у власність земельну ділянку площею 0.32 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :06:001:0091), що розташована в межах населених пунктів Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області. Посилаючись на вказані обставини, прокурор просила витребувати з володіння ОСОБА_1 у власність Луківської селищної ради Турійського району Волинської області земельну ділянку площею 0.32 га (кадастровий номер :06:001:0091), що розташована у межах населених пунктів Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області.

Ухвалою судді від 03 лютого 2020 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 позовні вимоги позивача підтримала повністю, з наведених у позовній заяві підстав, та просила їх задовольнити.

Представник позивача - Луківської селищної ради Турійського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився, однак, голова вказаної селищної ради подав адресовану суду заяву про те, що позовні вимоги вони підтримують повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив справу розглядати за відсутності представника Луківської селищної ради Турійського району Волинської області.

Відповідач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, просив справу розглядати за його відсутності.

Суд, заслухавши прокурора Сіндочан-Трофімук Л.А., дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно із частинами першою, четвертою, статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

За приписами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, відповідно до пункту «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Таким чином, передбачена статтями 116 та 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала безоплатно у власність земельну ділянку, не має правових підстав для отримання безоплатно у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге.

Судом встановлено, що рішенням Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області від 07 квітня 2015 року № 38/10 затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0.10 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :09:001:2077), розташовану на території Миляновичівської сільської ради Турійського району (а. с.13).

24 квітня 2015 року право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 жовтня 2018 року №139886893 (а. с.15 - 18).

Водночас, рішенням Луківської селищної ради Турійського району Волинської області від 20 квітня 2018 року №30/17.1 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0.32 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :06:001:0091), що знаходиться в межах населених пунктів Миляновичівської сільської ради Турійського району (а. с. 14).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 жовтня 2018 року № 139886893 право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08 травня 2018 року (а. с.15).

Відповідно до листа Луківської селищної ради Турійського району Волинської області від 08 травня 2019 року №306/3.4/2-19 ОСОБА_1 , звертаючись із заявою до Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області про передачу йому у власність земельної ділянки, не повідомив про те, що раніше вже отримав земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (а. с.28).

Нормами закону чітко не встановлено повноважень органу місцевого самоврядування з приводу того, яким чином при передачі земельних ділянок у власність громадян у межах норм, визначених Земельним кодексом України, повинен діяти орган місцевого самоврядування, з метою недопущення порушень вимог статті 116 цього Кодексу з приводу передачі у власність громадянам безоплатно земельних ділянок лише один раз по кожному виду використання.

За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення Луківської селищної ради Турійського району Волинської області від 20 квітня 2018 року № 30/17.1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки порушує вимоги земельного законодавства, зокрема статті 116 ЗК України, про те, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян проводиться один раз по кожному виду використання, оскільки ОСОБА_1 вже використав попередньо своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, набувши у власність земельну ділянку площею 0.10 га (кадастровий номер :09:001:2077) згідно з рішенням Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області від 07 квітня 2015 року №38/10.

Частиною другою статті 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частин другої та третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Враховуючи вищевикладене, те, що передача ОСОБА_1 спірної земельної ділянки проведена всупереч законодавству, остання підлягає поверненню у власність Луківської селищної ради Турійського району Волинської області.

За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та витребування з володіння ОСОБА_1 у власність Луківської селищної ради Турійського району Волинської області земельної ділянки площею 0.32 га (кадастровий номер :06:001:0091), що розташована у межах населених пунктів Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Однак, відповідно до статті 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету.

На підставі викладеного, статей 116, 121, 152 ЗК України, статті 387 ЦК України та керуючись статтями 141, 142, 200, 206, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області Книш В.В. в інтересах держави в особі Луківської селищної ради Турійського району Волинської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння задовольнити повністю.

Витребувати з володіння ОСОБА_1 у власність Луківської селищної ради Турійського району Волинської області земельну ділянку площею 0.32 га (кадастровий номер :06:001:0091), що розташована у межах населених пунктів Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Волинської області 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 (п`ятдесят) копійок судового збору.

Повернути прокуратурі Волинської області з державного бюджету 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 (п`ятдесят) копійок судового збору, сплаченого нею згідно платіжного доручення № 612 від 17 квітня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ім`я прокурора -Сіндочан-Трофімук Людмила Анатоліївна, місцеперебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, номер і серія паспорта невідомі.

Найменування позивача - Луківська селищна рада Турійського району Волинської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, 7, смт Луків, Турійський район, Волинська область, .

Ім`я відповідача - ОСОБА_1 , житель: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Здолбунівським РВ УМВС України в Рівненській області 04 листопада 1998 року.

Головуючий

Повне рішення складено 06 березня 2020 року.