Справа № 404/5659/19

21 квітня 2020 року смт.Новгородка
Новгородківський районний суд Кіровоградської області
в складі:
головуючого судді Рачкелюка Ю.В.,
за участі секретаря судових засідань Шупрудько К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в смт.Новгородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Приватне підприємство ''Кант-2000'' про стягнення коштів,
Ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 14.08.2019р. дану цивільну справу передано за підсудністю для розгляду до Новгородківського районного суду Кіровоградської області (а.с.26-27).
В зв`язку з тим, що ПП ''Кант-2000'' не виплачувало позивачу орендну плату, остання 10.11.2015р. скасувала довіреність від 27.09.2010р., про що нотаріусом були повідомленні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
На початку 2016р. позивач звернулася до ПП ''Кант-2000'' з проханням виплатити їй орендну плату та також повідомила, що довіреність від 27.09.2010р. скасована, але орендну плату не отримала.
Під час оформлення субсидії у 2017р. позивачу стало відомо, що в першому кварталі 2016р. ПП ''Кант-2000'' виплатив їй грошові кошти в сумі 8982,04 грн., а також в третьому кварталі 2016р. виплачено їй 198 757,80 грн. Після цього, позивач звернулася до ПП ''Кант-2000'', де їй повідомили, що орендну плату отримав по довіреності ОСОБА_2
У 2016р. позивач ніяких довіреностей на розпорядження її земельною ділянкою та на отримання грошових коштів не надавала. Орендної плати за землю не отримувала.
Позивач зазначає, що відповідач отримав у 2016р. орендну плату за землю без законних підстав, так як довіреність від 27.09.2010р. була скасована 10.11.2015р. Крім того, даною довіреністю позивач уповноважила відповідача на отримання платежів відповідно до умов договору оренди землі, що був укладений за безпосередньої участі позивача і є чинним на час посвідчення цієї довіреності.
В судове засідання сторони та представник третьої особи не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином (а.с.85, 86, 87, 88).
В заяві від 21.04.2020р. представник позивача просить суд розглянути справу без її участі та без участі позивача, позов підтримує і просить, у разі неявки відповідача, вирішити справу в заочному порядку (а.с.89).
Відповідач відзив до суду не подавав. Із заявами та клопотаннями до суду не звертався, причину неявки в судове засідання не повідомив.
Представник третьої особи заяв, клопотань до суду не подавав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Відповідно до ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до ст.13 Закону України ''Про оренду землі'' договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно ч.1,ч.2 ст.21 Закону України ''Про оренду землі'' орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
10.11.2015р. позивач звернулася до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу із заявою про скасування довіреності від 27.09.2010р. (а.с.14). Зазначена довіреність була скасована 10.11.2015р., про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру довіреностей (а.с.15).
Як слідує із копії листа приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу від 10.11.2015р., нотаріусом було направлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заяву ОСОБА_1 від 10.11.2015р., в якій вона повідомляє про скасування довіреності від 27.09.2010р., внесеної в реєстр №892 (бланк нотаріальних документів ВРВ №369426) (а.с.15, 16).
Крім того, ОСОБА_1 повідомила про скасування довіреності від 27.09.2010р. і ПП ''Кант-2000'' (а.с.17).
Згідно п.2 ч.1 ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі: 2) скасування довіреності особою, яка її видала.
Згідно копії відомості нарахування орендної плати за земельні ділянки по ПП ''Кант-2000'' за 2015р. на ім`я ОСОБА_1 нараховано орендну плату в сумі 8982,04грн. та виплачено з урахуванням податку у розмірі 7500 грн. (а.с.79).
Відповідно до копії видаткового касового ордеру від 18.07.2016р. ОСОБА_2 на підставі наказу №8 від 14.07.2016р. виплачено ПП ''Кант-2000'' орендну плату за земельний пай з 2016р. по 2022р. включно у сумі 56 000 грн. (а.с.76).
Згідно копії видаткового касового ордеру від 19.07.2016р. ОСОБА_2 на підставі наказу №8 від 14.07.2016р. виплачено ПП ''Кант-2000'' орендну плату за земельний пай з 2023р. по 2029р. включно у сумі 56 000 грн. (а.с.77).
Відповідно до копії видаткового касового ордеру від 20.07.2016р. ОСОБА_2 на підставі наказу №8 від 14.07.2016р. виплачено ПП ''Кант-2000'' орендну плату за земельний пай з 2030р. по 2035р. включно у сумі 48 000 грн. (а.с.78).
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач, діючи на підставі довіреності ВРВ №369426 від 27.09.2010р., наданої позивачем, яка була скасована останньою 10.11.2015р., отримав у 2016р. орендну плату за договором оренди землі від 13.08.2012р. за 2015р., 2016р. та на 19 років наперед до 2035р. в загальній сумі 167 500,00 грн., що згідно копії відомості нарахування орендної плати за земельні ділянки по ПП ''Кант-2000'' за 2015р., копій видаткових касових ордерів від 18.07.2016р.,19.07.2016р., 20.07.2016р.
При цьому, вказану орендну плату відповідач отримав по договору оренди землі, який не був укладений на час посвідчення довіреності від 27.09.2010р.
Звертаючись до суду із даним позовом позивач визначила правовою підставою повернення їй грошових коштів, отриманих відповідачем за орендну плату те, що повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення (п.3 ч.1 ст.1006, ч.3 ст.1007 ЦК України), а також те, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах (ч.3 ст.238 ЦК України).
Однак, суд вважає, що даний спір необхідно вирішувати керуючись ст.1212 ЦК України, так як під час розгляду справи встановлено, що відповідач, отримуючи кошти за договором оренди землі від 13.08.2012р. діяв на підставі довіреності від 27.09.2010р., якою позивач уповноважила його одержувати кошти по договору, який укладений за її безпосередньою участю та є чинним на час посвідчення довіреності, тобто станом на 27.09.2010р. Крім того, вказана довіреність на момент отримання орендної плати відповідачем була скасована. Тобто, відповідач в даному випадку діяв без достатніх правових підстав.
Зазначення позивачем певної правової норми, наведеної в обґрунтування позову, не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися під час вирішення спору.
Так, відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких підстав, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 167 500, 00 грн., так як ця сума підтверджується вищенаведеною копією відомості по нарахуванню орендної плати та копіями видаткових касових ордерів, які скріплені печаткою ПП ''Кант-2000''. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.
Із матеріалів справи слідує, що позивач сплатила судовий збір у сумі 2077,40 грн. (а.с.1), а також понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. (а.с.20, 21).
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 1675 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 8100 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280, 282, 284, 354 ЦПК України суд,-
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Повний текст рішення складено 23.04.2020р.

Копію рішення направити сторонам та представнику третьої особи.

Суддя Ю. РАЧКЕЛЮК