УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Луньова Д.Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Лисичанської міської ради про визнання спадщини відумерлою, -

ВСТАНОВИВ:

Лисичанська міська рада 17.01.2020 року звернулась до суду з заявою про визнання спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 та передачі її у власність територіальної громади міста Лисичанська в особі Лисичанської міської ради.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 28.01.2020 № 215/0/15-20 ухвалено звільнити ОСОБА_2 з посади судді Лисичанського міського суду Луганської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2020 р., головуючим суддею у даній справі визначено ОСОБА_3 .

Ознайомившись із матеріалами справи, суддя приходить до наступного.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України, у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Всупереч положень ст. 335 ЦПК України, заява за своїм змістом не відповідає її вимогам.

Так, спадкування це перехід майнових і окремих особистих немайнових прав та обов`язків спадкодавця до його спадкоємців. Сукупність цих прав та обов`язків і є спадщиною.

Згідно ст. 337 ЦПК України, справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомлення всіх заінтересованих осіб.

Системний аналіз положень ст.ст. 335 та 337 ЦПК України надає можливість зробити висновок, що обов`язок щодо повідомлення суду про коло заінтересованих осіб (можливих спадкоємців спадкового майна) покладається на заявника, який повинен, або вказати всіх заінтересованих осіб, або надати суду переконливі докази їх відсутності.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Разом з тим, додатки до заяви - копії документів не містять підпису заявника із зазначенням дати засвідчення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що провадження у справі було відкрито попереднім складом суду та призначено засідання у справі, однак, головуючим суддею встановлено невідповідність заяви вимогам ст.ст. 175, 177, 335 ЦПК України, вважаю необхідним прийняти справу до свого провадження та надати заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків заяви до судового засідання. Також, заявнику необхідно роз`яснити. Що у разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків заяви у встановлений термін, останню буде залишено без розгляду на підстав п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 213, 257, 293, 294, 335, 337 ЦПК суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Цивільну справу за заявою Лисичанської міської ради про визнання спадщини відумерлою прийняти до свого провадження та призначити судове засідання на 07.04.2020 р. о 12 год. 30 хв.

2. Надати заявнику строк на усунення недоліків позовної заяви до початку судового засідання, тобто не пізніше 12 год. 30 хв. 07.04.2020 р.

Роз`яснити позивачу положення ст. 257 ЦПК України, що у разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви у встановлений термін, останню буде залишено без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Ю. Луньова