РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир Волинський міський суд Волинській області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Кравчук А.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 05 листопада 2020 року звернулася до суду з позовом до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після смерті матері залишився заповіт посвідчений 22 серпня 1995 року секретарем Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Згідно заповіту все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами вона заповіла позивачці. Вона відповідно до заповіту успадкувала майно, яке належало покійній, оскільки постійно проживала та доглядала за матір`ю, пізніше здійснила її поховання, утримувала в належному стані та вела домогосподарство, всі правовстановлюючі документи, належні покійній ОСОБА_2 знаходяться в неї. Крім неї інших спадкоємців немає.

В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, яка залишилась після смерті матері, однак у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку. За результатом її звернення до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. У зв`язку з цим просить суд визнати за нею право власності на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Світанок» розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0068266, згідно заповіту після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача Устилузької міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив (заяву), згідно якого позов визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0068266, зареєстрованого Володимир-Волинською районною державною адміністрацією Волинської області 15 січня 1997 року, про що зроблено запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 94, вбачається, що ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай), яка перебуває у СС «Світанок», розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Відповідно до заповіту від 22 серпня 1995 року, посвідченого секретарем Стенжаричівської сільської ради сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, ОСОБА_2 все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами заповіла ОСОБА_1 . Вказаний заповіт не змінений і не скасований.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Стенжаричі Володимир-Волинського району Волинської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Стенжаричівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області 04 грудня 2000 року .

Померла ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 , відповідно до якого позивач змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

Довідкою Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 353 від 08.09.2020 року стверджується, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті проживала по місцю реєстрації по АДРЕСА_1 . Спадкове майно складається із сертифікату серії ВЛ0068266 на право на земельну частку (пай). Заповіт від імені ОСОБА_2 посвідчувався 22 серпня 1995 року секретарем Стенжаричівської сільської ради на ім`я ОСОБА_1 . Заповіт не змінений та не скасований. У фактичне володіння спадковим майном з дня смерті ОСОБА_2 вступила її дочка ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що фактично після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла її донька ОСОБА_1 , яка проживала разом з матір`ю та здійснювала за нею догляд, а пізніше поховання.

У відповідності до повідомлення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 1185/01-16 від 11.11.2020 року, спадкова справа після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася.

Згідно роз`яснення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від 01.10.2020 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, правовідносини, що мають в ній юридичне значення, виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент.

У відповідності до п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За таких умов, при розгляді даної справи суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин.

У відповідності до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті спадкодавиці ОСОБА_2 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

У відповідності до ст. 534 ЦК УРСР (1963 року), яка діяла на момент складення ОСОБА_2 заповіту, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відтак, згідно заповіту ОСОБА_2 від 22 серпня 1995 року, який не був змінений чи скасований до моменту її смерті, спадкоємцем належного їй спадкового майна, в тому числі права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Світанок» розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства є її дочка ОСОБА_1 , яка є позивачем у даній справі.

У відповідності до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Отже, як підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 , прийняла спадщину, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Світанок» розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, оскільки постійно проживала та доглядала за спадкодавцем, похоронила її, утримувала в належному стані та вела домогосподарство, усі правовстановлюючі документи належні покійній матері, знаходяться у неї, отже вона фактично вступила у володіння даним спадковим майном.

За таких обставин право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті її матері ОСОБА_2 не залишилося оригіналів правовстановлюючих документів на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини.

Таким чином, вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 524-525, 534, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206,247, 258, 259 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на спадкове майно, а саме на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Світанок» розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0068266, згідно заповіту після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: (підпис)

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер