Справа № 639/5985/19
Провадження № 2/639/296/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання - Пивоварова Т. В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 639/5985/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та відшкодування збитків, завданих невиконанням грошового зобов`язання,

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Настенко М. О., яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1001944 від 20.08.2019, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики № б/н від 12.10.2016 в розмірі 100000,00 грн; заборгованість за Договором позики № б/н від 05.06.2017 в розмірі 100000,00 грн; пеню в розмірі 183000,00 грн; штраф у розмірі 10000,00 грн; 3% річних у розмірі 11515,07 грн; інфляційні збитки у розмірі 36919,01 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13.10.2016 між сторонами було укладено Договір позики № б/н, згідно якого ОСОБА_3 отримав грошові кошти у сумі 100000,00 грн, які зобов`язався повернути позивачеві до кінця поточного року з дня отримання позики, тобто до 31.12.2016. Однак, станом на 01.01.2017, як і станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, позичальником не виконано зобов`язання за вказаним Договором позики. Крім того, 05.06.2017 ОСОБА_1 під розписку надано відповідачеві в борг ще 100000,00 грн з терміном повернення до 05.06.2018. Проте, станом на 06.06.2018, як і станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, позичальником також не виконано фінансові зобов`язання за Договором позики № б/н від 05.06.2017.

Позивач зазначає, що керуючись положеннями договору № б/н від 12.10.2016 позичальник за порушення терміну повернення позики повинен сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 10000,00 грн, а також пеню у розмірі 183000,00 грн. Окрім того, у відповідності до положень цивільного законодавства, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_3 3% річних за Договором позики № б/н від 12.10.2016 в розмірі 7898,63 грн та інфляційні збитки в розмірі за період з 01.01.2017 по 19.08.2019 в розмірі 28555,82 грн. А також за 3% річних за Договором позики № б/н від 05.06.2017 в розмірі 3616,44 грн та інфляційні збитки в розмірі за період з 06.06.2018 по 19.08.2019 в розмірі 8363,19 грн. Які позивають просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати.

29.08.2019 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 24-25).

У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Настенко М. О., позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явився, просив справу розглядати у його відсутність, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що зобов`язання по договору позики від 12.10.2016 та за розпискою від 05.07.2017 виконав у повному обсязі та повернув кошти позивачеві (а.с. 64-67).

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 12.10.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір позики № б/н, відповідно до п. 1 якого в порядку та на умовах визначених цим договором позичальник приймає, а позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у сумі 100000,00 грн, в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику у повному обсязі (а.с. 12).

Відповідач отримав вказані кошти, що підтверджується його підписом у вказаному Договорі позики, що також відповідає п. 2 Договору.

Згідно п. 3 Договору позики сторони домовились, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено до кінця поточного року з дня отримання позики, тобто до 31 грудня 2016 р.

Однак, станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, ОСОБА_3 не виконано зобов`язання за вказаним Договором позики.

Крім того, 05.06.2017 ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 100000,00 грн, які зобов`язався повернути позивачу до 05.06.2018, що підтверджується розпискою (а.с. 13).

Проте, відповідач в зазначений у розписці строк не повернув позивачеві борг, чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормою ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Однак, відповідач в порушення зазначених норм закону щодо своєчасного повернення грошових коштів в строк, передбачений Договором позики № б/н від 12.10.2016 і розпискою від 05.06.2017, та на дату звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою, не повернув суму грошових коштів в загальному розмірі 200000,00 грн, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем.

Суд не бере до уваги надані відповідачем копії довідок АТ КБ «ПриватБанк» від 20.11.2019 № 25589860/15206262 та від 20.01.2020 № 26155227/15509334 щодо здійснення ОСОБА_3 платежів на картки клієнта ОСОБА_1 15.11.16 в сумі 49900 грн, 09.12.16 в сумі 49900 грн, 26.09.17 в сумі 50000 та 22.12.17 в сумі 50000 грн (а.с. 101, 141), оскільки відсутні відомості щодо призначення платежів.

У судовому засіданні позивач пояснив суду, що вказані грошові кошти, які перераховувалися відповідачем на картку позивача 15.11.2016, 0912.2016, 26.09.2017 та 22.12.2017, не стосуються предмету позову.

Відповідно ст.545 ЦК, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідач ОСОБА_3 , заперечуючи проти позову, посилався на те, що він сплатив позику шляхом здійснення платежів на картки ОСОБА_1 , однак позивач ОСОБА_1 заперечив факт повернення коштів, пославшись на наявність у нього оригіналу договору позики від 12.10.2016 та оригіналу розписки від 05.06.2017.

Вказані оригінали договору позики від 12.10.2016 та оригіналу розписки від 05.06.2017, які наявні у позивача, були досліджені судом у судовому засіданні.

Отже, наявність у позивача оригіналу договору позики від 12.10.2016 та оригіналу боргової розписки від 05.06.2017 підтверджує наявність боргу відповідача.

За таких обставин суд вважає недоведеним факт повернення відповідачем ОСОБА_3 позивачу коштів за правилами ст.545 ЦК України на підтвердження повернення позики, оскільки боргова розписка та договір позики залишились у позивача.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 26.09.2019 по справі № 483/1953/16-ц.

Тому, зважаючи на неналежне виконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення позики, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача суми неповернутої позики.

Відповідно до п. 7 Договору позики № б/н від 12.10.2016 у випадку порушення строку повернення суми позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 10% від суми прострочення та пеню у розмірі 0,5% від суми прострочення за кожен день прострочення.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача штраф у розмірі 10000,00 грн (100000,00 грн х 10% = 10000,00 грн) та пеня, з урахуванням позовної давності в 1 рік, в розмірі 183000,00 грн, яка розраховується наступним чином.

Пеня = сума боргу х ставка пені % / 100% / 365 днів х кількість днів.

З 19.08.2018 по 06.09.2018 кількість днів складає 19, сума боргу 100000,00 грн, облікова ставка НБУ 17,5, розрахункова ставка (% у рік) 182,5 = 9500,00 грн.

З 07.09.2018 по 25.04.2019 кількість днів складає 231, сума боргу 100000,00 грн, облікова ставка НБУ 18, розрахункова ставка (% у рік) 182,5 = 115500,00 грн.

З 26.04.2019 по 18.07.2019 кількість днів складає 84, сума боргу 100000,00 грн, облікова ставка НБУ 17,5, розрахункова ставка (% у рік) 182,5 = 42000,00 грн.

З 19.07.2019 по 19.08.2019 кількість днів складає 32, сума боргу 100000,00 грн, облікова ставка НБУ 17, розрахункова ставка (% у рік) 182,5 = 16000,00 грн.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ч. 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту Договору позики № б/н від 12.10.2016 вбачається, що відповідачеві надавалася позика до 31.12.2016. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язання з повернення позивачу боргу складає період часу з 01.01.2017 по 19.08.2019, що складає 961 день.

Таким чином, розмір 3% річних за Договором позики № б/н від 12.10.2016, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 , складає 7898,63 грн (сума боргу 100000,00 грн х 3% / 100% /365 днів х 961 день = 7898,63 грн).

Інфляційні збитки за вказаний період складають 28555,82 грн та розраховуються за формулою: сума боргу х загальна сума індексу інфляції за весь період / 100% - сума боргу = збитки від інфляції.

Індекс інфляції за кожен місяць прострочення складає:

Січень 2017 р. - 101,1%

Лютий 2017 р. - 101,0%

Березень 2017 р. - 101,8%

Квітень 2017 р. - 100,9%

Травень 2017 р. - 101,3%

Червень 2017 р. - 101,6%

Липень 2017 р. - 100,2%

Серпень 2017 р. - 99,9%

Вересень 2017 р. - 102,0%

Жовтень 2017 р. - 101,2%

Листопад 2017 р. - 100,9%

Грудень 2017 р. - 101,0%

Січень 2018 р. - 101,5%

Лютий 2018 р. - 100,9%

Березень 2018 р. - 101,1%

Квітень 2018 р. - 100,8%

Травень 2018 р. - 100,0%

Червень 2018 р. - 100,0%

Липень 2018 р. - 99,3%

Серпень 2018 р. - 100,0%

Вересень 2018 р. - 101,9%

Жовтень 2018 р. - 101,7%

Листопад 2018 р. - 101,4%

Грудень 2018 р. - 100,8%

Січень 2019 р. - 101,0%

Лютий 2019 р. - 100,5%

Березень 2019 р. - 100,9%

Квітень 2019 р. - 101,0%

Травень 2019 р. - 100,7%

Червень 2019 р. - 99,5%

Липень 2019 р. - 99,4%

Серпень 2019 р. - індекс не встановлено (на момент подачі позову)

Отже, загальна сума індексу інфляції за період становить 128555,82 грн.

Також, зі змісту боргової розписки від 05.06.2017 вбачається, що відповідачеві надавалася позика до 05.06.2018. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язання з повернення позивачу боргу складає період часу з лютого 2015 по лютий 2018 р., що складає 37 місяців.

Таким чином, розмір 3% річних за борговою розпискою від 05.06.2017, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 , складає 3616,44 грн (сума боргу 100000,00 грн х 3% / 100% /365 днів х 961 день = 7898,63 грн).

Інфляційні збитки за вказаний період складають 28555,82 грн та розраховуються за формулою: сума боргу х загальна сума індексу інфляції за весь період / 100% - сума боргу = збитки від інфляції.

Індекс інфляції за кожен місяць прострочення складає:

Січень 2017 р. - 101,1%

Лютий 2017 р. - 101,0%

Березень 2017 р. - 101,8%

Квітень 2017 р. - 100,9%

Травень 2017 р. - 101,3%

Червень 2017 р. - 101,6%

Липень 2017 р. - 100,2%

Серпень 2017 р. - 99,9%

Вересень 2017 р. - 102,0%

Жовтень 2017 р. - 101,2%

Листопад 2017 р. - 100,9%

Грудень 2017 р. - 101,0%

Січень 2018 р. - 101,5%

Лютий 2018 р. - 100,9%

Березень 2018 р. - 101,1%

Квітень 2018 р. - 100,8%

Травень 2018 р. - 100,0%

Червень 2018 р. - 100,0%

Липень 2018 р. - 99,3%

Серпень 2018 р. - 100,0%

Вересень 2018 р. - 101,9%

Жовтень 2018 р. - 101,7%

Листопад 2018 р. - 101,4%

Грудень 2018 р. - 100,8%

Січень 2019 р. - 101,0%

Лютий 2019 р. - 100,5%

Березень 2019 р. - 100,9%

Квітень 2019 р. - 101,0%

Травень 2019 р. - 100,7%

Червень 2019 р. - 99,5%

Липень 2019 р. - 99,4%

Серпень 2019 р. - індекс не встановлено (на момент подачі позову)

Отже, загальна сума індексу інфляції за період становить 128555,82 грн.

Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за Договором позики № б/н від 12.10.2016 в розмірі 100000,00 грн; заборгованості за Договором позики № б/н від 05.06.2017 в розмірі 100000,00 грн; пені в розмірі 183000,00 грн; штрафу в розмірі 10000,00 грн; 3% річних у розмірі 11515,07 грн; інфляційних збитків у розмірі 36919,01 грн.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в розмірі 6622 грн, виходячи з наступного.

У відповідності акту здачі - приймання наданих послуг за договором про надання юридичних послуг та правової допомоги № б/н від 20.08.2019, укладеного між адвокатом Настенко М. О. та позивачем, розмір виконаних робіт складає 6622 грн, які згідно квитанції № 1 ОСОБА_1 сплатив 20.11.2019 (а.с. 58, 59).

Згідно вимог ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 та ст. 629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем сплачені вказані кошти, що підтверджується матеріалами справи.

Частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Отже, судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6622,00 грн підлягають стягненню з ОСОБА_3 .

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4414,34 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-82, 133, 141, 142, 265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та відшкодування збитків, завданих невиконанням грошового зобов`язання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за Договором позики № б/н від 12.10.2016 в розмірі 100000,00 грн (сто тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за Договором позики № б/н від 05.06.2017 в розмірі 100000,00 грн (сто тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 183000,00 грн (сто вісімдесят три тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 штраф в розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 11515,07 грн (одинадцять тисяч п`ятсот п`ятнадцять гривень 07 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 36919,01 грн (тридцять шість тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 01 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6622,00 грн (шість тисяч шістсот двадцять дві гривні).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4414,34 грн (чотири тисячі чотириста чотирнадцять гривень 34 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 10.03.2020.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк