Ухвала

Іменем України

05 березня 2020року

м. Київ

справа № 308/6092/19

провадження № 61-4001ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Оноківської сільської ради про скасування права власності та визнання права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , Оноківської сільської ради, в якому просила:

- визнати за нею право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами №:11:017:0183, №:11:017:0179, №:11:017:0181;

- скасувати право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки за кадастровими номерами №:11:017:0179, №:11:017:0181.

Одночасно з позовом ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на три земельні ділянки з кадастровими номерами №:11:017:0183, №:11:017:0179, №:11:017:0181, розташовані по АДРЕСА_1 та шляхом заборони проведення будівельних робіт.

В обґрунтування заяви вказувала на те, що ОСОБА_1 змістила межі земельних ділянок і захопила площу 11 соток.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, відновлення прав позивача не відбудеться, оскільки ведеться будівництво на трьох земельних ділянках.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22 листопада 2019 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року, заяву ОСОБА_2 задоволено.

Накладено арешт на три земельні ділянки з кадастровими номерами №:11:017:0183, №:11:017:0179, №:11:017:0181 по АДРЕСА_1 , та заборонено проведення будівельних робіт на вказаних земельних ділянках.

Копію ухвали для організації виконання направлено до Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області.

Позивачу роз`яснено положення статті 159 ЦПК України, за якими у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу підстав або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Відповідачу роз`яснено, що особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвалу про забезпечення позову допущено до негайного виконання в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суди, задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, виходили з того, що предметом спору є три земельні ділянки, які згідно позовної заяви незаконно вибули з володіння позивача, і на яких відповідачем здійснюється будівництво. Вжиті місцевим судом заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на такі земельні ділянки та заборони проведення будівельних робіт на них, є співмірними із заявленими вимогами.

У лютому 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що судами вжито заходи забезпечення позову за відсутності будь-яких належних та допустимих доказів.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року необхідно відмовити з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, має пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного підтверджуючого обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки за кадастровими номерами №:11:017:0179, №:11:017:0181 та заборони проведення будівельних робіт на них є співмірними із заявленими вимогами.

Наведені у касаційній скарзі доводи не заслуговують на увагу, оскільки метою застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки та заборони проведення будівельних робіт на них є виключення можливості переходу права власності на спірне майно до третіх осіб та можливості забудови земельних ділянок, забезпечення реального виконання можливого судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Керуючись частинами четвертою, п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Оноківської сільської ради про скасування права власності та визнання права власності на земельні ділянки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов