Справа № 444/1487/19 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/3515/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області в складі судді Мікули В.Є. від 19 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 19 вересня 2019 року позов задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, а саме доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 14.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів стягуваний в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі - 768,40 грн.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 2000,00 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Вважає рішення суду незаконним, оскільки ухвалене з порушенням матеріального права, та є необґрунтованим. Вказує на те, що фактично щомісяця передавав кошти на утримання дочки. Зазначає, що суму коштів яку він може сплачувати на утримання доньки він обґрунтовує тим, що в Італії він не має постійної роботи та виконує сезонну роботу за яку в середньому отримує 300 євро, що стверджується відповідними платіжними документами. Вказує, що в Італії він не має ні свого житла, ні свого автомобіля, проживає в орендованому житлі разом з членами своєї родини та на проживання також витрачає значну суму коштів. Також зазначає, що мати дитини працює і отримує доходи. Звертає увагу, що в суді першої інстанції не було встановлено розмір доходів та майнового стану позивача. Зазначає, що позивач по справі кожного року відпочиває на дорогих курортах за межами України. Будучи в грудні 2017 року на Україні він надав дозвіл на відпочинок за межами України своїй доньці ОСОБА_4 . З наведеного вбачається, що Позивач має хороше матеріальне становище яке дає їй можливість відпочивати за кордоном. Також вважає, що у зв`язку з тим, що суд першої інстанції, зробивши правильний висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, не врахував усіх обставин, передбачених статтею 182 СК України, які мають значення для справи та не дав їм вірну правову оцінку, то рішення суду необхідно змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів. Крім того суд абсолютно не обґрунтував його можливості сплачувати аліменти саме в сумі 3500 грн. щомісячно.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 5, ч.1 ст. 81, ч.6 ст. 141, 430 ЦПК України, ст. 180, ч.1, 2 ст. 182, ч.ч.1,3 ст. 183 Сімейного кодексу України, Постанову КМ України від 26 лютого 1993р. №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991р. №789-ХІІ, частин 7,8 Сімейного кодексу України, ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді аліментів», та задовольняючи частково позов, виходив з того, що в січні 2014 року позивач поїхала до відповідача на постійне проживання, де сторони проживали однією сім`єю. Реєстрацію шлюбу не проводили, однак почали проживати фактичним шлюбним життям від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила дочку ОСОБА_4 . Відповідач визнав себе батьком дитини і сторони ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрували народження дитини в Італійській Республіці, Комуна Калітрі ( Провінція Авеліно ). Суд встановив, що по місцю реєстрації народження дитини сторонам був виданий АКТ № 38 Частина II Серія В (рік 2015) в якому зазначено прізвище батька, ОСОБА_1 , прізвище матері, ОСОБА_2 . Згодом з дитиною позивач повернулась в Україну до своїх батьків в село Нова Скварява, а відповідач залишився в Італії. Він часто і регулярно приїжджає в м. Жовква по місцю своєї реєстрації. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матір`ю, знаходиться на її утриманні, відповідач не надає коштів на її утримання, суд вирішив, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд врахував не тільки заробітну плату платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Суд прийшов до висновку про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку, що свідчить про можливість виконання ним обов`язку по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством. Суд враховував при визначенні розміру аліментів, той факт, що відповідач офіційно не працює. А тому, врахувавши прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, який з 1 липня 2019 року становить 1699 гривні, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4173,00 грн., обов`язок обох батьків на утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, той факт, що дитина знаходиться на утриманні позивача, а тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати на утримання неповнолітньої дитини, а саме, доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 14.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька, враховуючи потреби дитини. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768.40 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду були всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставини, які суд вважав встановленими лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.

14.06.2019 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 6000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем познайомилась в 2013 році в м.Жовква. Відповідач проживаючи в Італійській Республіці запросив позивача в гості.Зазначає, що в січні 2014 року поїхала до відповідача на постійне проживання, де сторони проживали однією сім`єю. Реєстрацію шлюбу не проводили, однак почали проживати фактичним шлюбним життям від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила дочку ОСОБА_4 . Відповідач визнав себе батьком дитини і сторони ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрували народження дитини в Італійській Республіці, Комуна Калітрі ( Провінція Авеліно ).Вказує, що по місцю реєстрації народження дитини сторона був виданий АКТ № 38 Частина II Серія В (рік 2015) в якому зазначено прізвище батька, ОСОБА_1 , прізвище матері, ОСОБА_2 . Згодом з дитиною позивач повернулась в Україну до своїх батьків в село Нова Скварява, а відповідач залишився в Італії. Він часто і регулярно приїжджає в м. Жовква по місцю своєї реєстрації.Крім цього вказує, що як їй відомо, відповідач в Італії має роботу, але яку вона не знає, як і не знає його заробітку. Раніше відповідач, нерегулярно надсилав кошти на утримання дитини, але вже майже рік він жодних коштів не надає.Наголошує, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку по утриманню дочки і тому змушена звернутись за своїм захистом до суду.

За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання удержаву, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у сторін не під час зареєстрованого шлюбу, однак батьківство щодо якої відповідач визнав у встановленому законом порядку.

Після визнання відповідачем батьківства дитини сторони ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрували народження дитини в Італійській Республіці, Комуна Калітрі (Провінція Авелліно) (Акт № 38 Частина II Серія В (рік 2015) Витяг з реєстру актів про народження).

На час звернення позивачки до суду та станом на даний час сторони разом не проживають.

Донька сторін проживає фактично з матір`ю та перебуває на її утриманні, що сторонами не оспорюється.

З матеріалів справи, також, вбачається, що відповідач проживає та працює в Італії робітником та має мінливий дохід, що підтверджується рядом документів. Його передбачуваний річний дохід вказаний у розмірі 8 тис. євро, місячні ж доходи на які подано відповідні довідки складають у розмірі від 204,87 до 538,19 євро.(а.с.44-55).

Згідно довідки про середню заробітну плату №02 від 25.11.2019 року, позивачка ОСОБА_2 працює перукарем та в середньому отримує 4722,59грн. на місяць.

Також, з матеріалів справи вбачається, що донька сторін відвідує ДНЗ №1 у м.Жовква Львівської області з липня 2017 року та денна оплата за відвідування ДНЗ становить 34 грн. в 2019 році.

Відповідач в своїх заявах адресованих апеляційному суду, як і у суді першої інстанції визнав частково позов, вважає стягнутий судом розмір аліментів надмірним для нього. Свою позицію мотивував тим, що суд не обґрунтував його можливості сплачувати аліменти саме в сумі 3500 грн. Таким чином просив суд задовольнити позов в межах стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Зважаючи на вказане, а саме те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків; доходи обох сторін, що підтверджуються відповідними довідками; відсутність даних про належну участь відповідача в утриманні дитини сторін; те, що відповідач визнав частково позов; те, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років складає на даний час 1779 грн. (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»), що в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину та до кінця року зростатиме до 1921 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років 2218 грн. та до кінця року зростатиме до 2395 грн. та донька сторін цього року досягне віку шести років, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення та розмір аліментів, що підлягає стягненню за оскаржуваним рішенням, як і вказаний позивачкою розмір аліментів слід вважати надмірним та завищеним та рішення суду першої інстанції слід змінити.

Так, розмір визначених судом до стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дитину слід зменшити з 3500 грн. до 2700 грн. на місяць, що слід вважати відповідатиме обставинам, які мають значення для розгляду даної справи, які підтверджені відповідними доказами. Вказаним слід змінити рішення суду у цій частині.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково.

Вказане не позбавляє сторін права, в подальшому у випадку зміни матеріального, сімейного стану, стану здоров`я, когось з них або дитини, тощо, вирішувати питання про збільшення чи зменшення вказаної суми аліментів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 вересня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів - змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню щомісячно з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою : АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН - НОМЕР_2 / на користь ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_7 , що проживає за адресою : АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , ІПН - НОМЕР_4 / на утримання неповнолітньої дитини, а саме доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 3500 грн. до 2700 грн.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05.03.2020р.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра