Справа № 487/5947/19
Провадження № 2/487/389/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

27.01.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Кожина В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якому просив звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , яка належить АТ «Укрсоцбанк», накладеного Заводським ВДВС ММУЮ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 02.08.2012, у зв`язку з чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис №31800914 від 06.08.2012 про накладення арешту на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову позивач вказав, що 30.09.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №640/4-433, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти в сумі 85000,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем був укладений договір іпотеки №261571 від 30.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В., за реєстровим №3020, відповідно до умов якого в іпотеку позивачу було передано нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 .

На підставі вищевказаного договору іпотеки у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, державним реєстратором Лубінською О.М. Комунальне підприємство «ЕНЕРГО», Миколаївська область було прийнято рішення №47136529 про передачу вищевказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, у власність позивачу, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором здійснено запис про право власності №31800681.

Позивачу стало відомо, що Заводським ВДВС ММУЮ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 02.08.2012 року накладено арешт на вказану нерухомість, у зв`язку з чим у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис №31800914 від 06.08.2012 про накладення арешту на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що існуючий на даний час арешт перешкоджає реалізації його прав та інтересів щодо володіння та розпорядження належним йому майном.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.11.2019 року позивача АТ «Укрсоцбанк» було замінено його правонаступником АТ «Альфа-Банк».

Представник позивача АТ «Альфа-Банк» Степаненко О.О. до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.

Представник третьої особи - Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області до судового засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, розгляд справи просив провести за наявними у справі матеріалами.

Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 30.09.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №640/4-433, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти в сумі 85000,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем був укладений договір іпотеки №261571 від 30.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В., за реєстровим №3020, відповідно до умов якого в іпотеку позивачу було передано нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 .

Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек 30.09.2008 року.

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 06.08.2012 року державним реєстратором Лубінською О.М., Комунальне підприємство «ЕНЕРГО», Миколаївська область зареєстроване обтяження квартири, розташованої в АДРЕСА_2 , вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 33669706, виданий 02.08.2012, видавник: головний державний виконавець Заводського ВДВС ММУЮ Шекель А.В.

За змістом ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язань є застава. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду; іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності; зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації; обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 7 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно зі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Вказаною статтею передбачені випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України (лист від 01.02.2015 року), викладеній у Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Таким чином, іпотекодержатель, яким на даний час є позивачем, має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна: квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборона на нерухоме майно, підставою виникнення якої є договір іпотеки від 30.09.2008 року має пріоритет над постановою про арешт майна боржника від 02.08.2012 року.

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя, яким є позивач, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. (по 960,50 грн. з кожного).

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 546, 572, 575, 589 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ПАТ «Укрсоцбанк», накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 02.08.2012, серія та номер 33669706 головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, у зв`язку з чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис №31800914 від 06.08.2012 про накладення арешту на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. (по 960,50 грн. з кожного).

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Василівська, 100, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, адреса місцезнаходження: 54029, м. Миколаїв, вул. Робоча, 1, .

Суддя Т.А. Карташева