ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року

м. Київ

справа № 695/1513/17

провадження № 61-42958 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Омега Банк»,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2018 року у складі судді Степченка М. Ю. та постанову апеляційного суду Черкаської області від 17 липня 2018 року у складі колегії суддів Гончар Н. І., Пономаренка В. В., Сіренка Ю. В.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ПАТ «Сведбанк», яке в подальшому замінене на ПАТ «Омега Банк», про встановлення нікчемності правочину.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 грудня 2007 року уклала з ВАТ «Сведбанк» в особі начальника операційного управління обслуговування приватних клієнтів Київського регіонального департаменту Жолукевської Н. В. кредитний договір № 2706/1207/71-606, за яким банк зобов`язувався надати позивачу грошові кошти в сумі 81 000 доларів США на строк до 26 грудня 2037 року.

На думку позивача Жолукевська Н. В. не мала для цього необхідного обсягу повноважень та цивільної дієздатності, договір також не скріплений належною печаткою банку.

Також вказала, що кредитний договір є нікчемним в силу встановлення його недійсності законом та в силу недодержання письмової форми.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Омега Банк» про встановлення нікчемності кредитного договору відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, тому позовні вимоги не підлягають задовленню.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 17 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив з того, що наведені представником позивача ОСОБА_3 підстави поважності його неявки в судове засідання у суді першої інстанції та як результат відкладення розгляду справи не мають обов`язкового характеру, що передбачено нормами статті 223 ЦПК України. Наявність факультативних підстав вжиття такої процесуальної дії, як відкладення розгляду справи, залежить від судового розсуду з урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі.

Постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування та залишення позову без розгляду за наведеними у скарзі доводами відсутні.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У серпні 2018 року позивач подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року дану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким позов залишити без розгляду.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції вирішив справу по суті та ухвалив рішення за наявності клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи без заяви про розгляд справи за його відсутності.

Вважає, що за таких обставин у суду першої інстанції були підстави для залишення позову без розгляду.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

Заперечення/відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 26 грудня 2007 року позивач та ВАТ «Сведбанк» в особі начальника операційного управління обслуговування приватних клієнтів Київського регіонального департаменту Жолукевської Н. В. уклали кредитний договір № 2706/1207/71-606, за яким банк зобов`язувався надати позивачу грошові кошти в сумі 81 000 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 на строк з 26 грудня 2007 року по 26 грудня 2037 року.

Договір вчинений у письмовій формі, містить підписи позивача і начальника операційного управління обслуговування приватних клієнтів Київського регіонального департаменту Жолукевської Н. В., яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, відтиск печатки банку «Для договорів».

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 листопада 2017 року замінено неналежного відповідача ПАТ «Сведбанк» на належного - ПАТ «Омега Банк».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на 07 лютого 2020 року), підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Оскаржувані судові рішення не в повній мірі відповідають вимогам статті 263 ЦПК України, відповідно до якої вони мають ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законними і обґрунтованими.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У зв`язку з наведеним пред`явлення вимоги про визнання нікчемним кредитного договору є неефективним способом захисту порушеного права. Висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог є правильним, проте мотиви такої відмови підлягають зміні.

Щодо аргументів касаційної скарги про порушення норм процесуального права, то відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом другим частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, визнав причини неявки представника позивача в судове засідання 29 березня 2018 року неповажними, у зв`язку з чим продовжив розгляд справи по суті, порушень норм процесуального права не встановлено.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни оскаржуваних рішень шляхом викладення їх мотивувальних частин у редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 17 липня 2018 року змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук