328/208/20
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2020 року м.Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л., державного виконавця Антонової Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якій просить зняти арешт з рухомого майна, який накладений 25.06.2015 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області Аліпова О.Є.

В обґрунтування поданої скарги посилається на наступне.Державним виконавцем ВДВС Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області у 2010 році було відкрито виконавче провадження. 25.06.2015 старшим державним виконавцем ВДВС Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області Аліповим О.Є. було внесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 22975802 виданий 25.06.2015, у зв`язку з наявною заборгованістю по аліментам понад 3 три місяці. Постановою державного виконавця Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Ямаєвої Ю.С. від 04.07.2016 відкрито виконавче провадження №51547444 за виконавчим листом №2-3709/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від доходу боржника щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку починаючи з 18.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою від 27.12.2019 старшого державного виконавця Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Новіковою І.О. виконавче провадження №51547444 було направлено до Токмацького міськрайонного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) за місцем проживання боржника ОСОБА_1

20.01.2020 постановою державного виконавця Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) Рудєвою О.І. прийнято виконавче провадження №51547444 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3709/2010.

ОСОБА_1 звернувся до Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з питання зняття арешту з рухомого майна, а саме: автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Державним виконавцем Симоненку О.С. було відмовлено, та повідомлено, що він може це зробити через суд.

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 29.01.2020 заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 відсутня. Однак, незважаючи, на те, що борг погашено у повному обсязі, арешт з майна не знято, що порушує законні права та інтереси щодо розпорядження майном.

Вважає, бездіяльність державного виконавця ВДВС щодо не зняття арешту з його майна неправомірною, а тому просить визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною. Зобов`язати державного виконавця зняти арештз рухомого майна, а саме: автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , який накладений 25.06.2015 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуженнядержавного виконавця відділу державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області Аліпова О.Є.

Начальником Токмацького міськрайонного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Бондаренко А.В. через канцелярію суду подано відзив на скаргу, в якій просить в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі з огляду на наступне. Згідно пошукової бази даних АСВП та спец.розділу ЄДРВП на виконанні у відділі з 02 грудня 2010 року по 25 червня 2015 року перебувало виконавче провадження № 22975802 з виконання виконавчого листа № 2-3709/2010, виданого 09.12.2010 Токмацьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.10.2010 і до досягнення дитиною повноліття.

Станом на 01.06.2015 заборгованість по аліментам складала 8844,00 грн. У зв`язку з виникненням заборгованості старшим державним виконавцем відділу ОСОБА_5 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.06.2015.

25.06.2015 згідно з п.10 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», який був чинний до 05.10.2016, старшим державним виконавцем Аліповим О. ОСОБА_6 . винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист №2-3709/2010 направлено на виконання до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області у зв`язку з працевлаштуванням боржника до ФОП ОСОБА_7 .

Керуючись вимогами ч.4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» 20.01.2020 за вх. №3449/18.16 з Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області до відділу надійшло виконавче провадження № 51547444 з виконання виконавчого листа № 2-3709/2010 у зв`язку з фактичним мешканням боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

20.01.2020 головним державним виконавцем Рудєвою О.І. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 51577444 з виконання виконавчого листа № 2-3709/2010.

Дорученням начальника відділу Бондаренко А.В. відповідно до вимог закону виконавче провадження № 51577444 з виконання виконавчого листа № 2-3709/2010 передано державному виконавцю Антоновій Д.В.

Виконавчі дії щодо зняття арешту регулюються нормами ст.59 Закону, так, відповідно п.7 ч.4 ст.59 Закону визначено, що однією з підстав для зняття державним виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Зважаючи на той факт, що забезпечення виконання даного рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно на даний час відсутнє, отже винесення державним виконавцем постанови про зняття арешту з майна боржника, буде недотриманням вимог пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» .

Державним виконавцем прийнято рішення про відмову в задоволенні заяви боржника про звільнення майна з під арешту, оскільки боржником не надано належних документів, які б свідчили що виконання рішення суду може бути забезпечено інший спосіб ніж звернення стягнення на майно боржника.

ОСОБА_1 через канцелярію суду подав клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, скаргу підтримує в повному обсязі.

Державний виконавець Антонова Д.В. заперечувала проти задоволення скарги з підстав, зазначених у відзиві на скаргу.

Також державним виконавцем Антоновою Д.В. в судовому засіданні, після дослідження судом матеріалів справи, заявлено клопотання про виклик стягувача за виконавчим листом № 2-3709/2010 ОСОБА_2 в судове засідання. Виклик стягувача, державний виконавець обґрунтував тим, що якщо стягувач напише заяву про те, що не заперечує проти зняття арешту з майна боржника, відділ ДВС врахує її думку в питанні щодо зняття арешту з майна боржника.

Суд на місці ухвалив про відмову виклику стягувача за виконавчим листом № 2-3709/2010 ОСОБА_2 в судове засідання, так як клопотання необґрунтоване. ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, та відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи. Крім того, в ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» не має такої підстави для зняття арешту, як врахування думки стягувача.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що стверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення державного виконавця, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Суд встановив, що ОСОБА_1 27.01.2020 при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження № 51577444 з виконання виконавчого листа № 2-3709/2010 дізнався, що на його майно 25.06.2015 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуженнядержавного виконавця відділу державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області Аліпова О.Є. накладено арешт, у тому числі і автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

За його заявою від 28.01.2020, в якій він просив надати довідку про відсутність заборгованості за виконавчим листом № 2-3709/2010 та постанову про арешт майна від 25.06.2015, державним виконавцем відділу ДВС Антоновою Д.В. надано довідку про стягнення аліментів від 30.01.2020. Відповідно до даної довідки, станом на 29.01.2020 у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за виконавчим листом № 2-3709/2010.

Як встановлено у судовому зсіданні, та не заперечується державним виконавцем заявник 30.01.2020 звернувся до із заявою щодо зняття арешту з майна.

Однак, заявника було повідомлено, що відповідно до ч.ч.4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника: у разі погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Тобто з 30.01.2020 обчислюється десятиденний строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

До передбачених законом обмежень у здійсненні права власності відносяться заходи примусового виконання судових рішень, які застосовуються в межах виконавчого провадження, в тому числі, арешт майна боржника, як складова звернення стягнення на майно боржника згідно Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Арешт майна - тимчасове позбавлення власника права користування та розпорядження майном, тривалість якого встановлюється вповноваженою особою у спосіб, визначений законодавством.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що накладення арешту на майно боржника є винятковим заходом обмеження права власності фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, крім іншого, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, підставою для зняття арешту з майна боржника згідно з п.7 ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" є одночасне настання двох юридичних фактів: 1) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів 2) можливість забезпечення виконання рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Законодавець передбачив імперативний обов`язок державного виконавця зняти арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини за настання вищезазначеного складу юридичних фактів.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Як видно із матеріалів виконавчого провадження №51547444, станом на 29.01.2020 у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за виконавчим листом № 2-3709/2010. Крім того, постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.03.2020 звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у ТОВ «Прайд-Логістик».

Факт працевлаштування ОСОБА_1 на посаді водія автотранспортних засобів також підтверджується довідкою ТОВ «Прайд-Логістик» від 26.02.2020.

Отже, враховуючи те, що арешт на майно боржника накладався лише в межах суми боргу, прийняті державним виконавцем заходи у вигляді арешту майна боржника втратили свою актуальність та є такими, що порушують право власності скаржника на вільне розпорядження своїм майном.

Суд вважає, що у зв`язку із відсутністю заборгованості по сплаті аліментів, та того, що на даний час боржник офіційно працевлаштований, відсутні правові підстави для забезпечення виконання рішення та підстави вважати, що боржником буде допущено прострочення в майбутньому, а тому державний виконавець мав усі законні підстави для скасування арешту майна боржника.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарга суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З зазначеного вище слідує, що арешт на майно ОСОБА_1 , накладений відділом державної виконавчої служби, порушує права скаржника і позбавляє його можливості реалізувати своє право власності та розпорядження майном.

Враховуючи викладене вище, а також те, що зняття арешту з майна боржника не обмежить прав інших осіб, скаргу слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.3 ЦК України, яка передбачає загальні засади цивільного законодавства, ними, серед іншого, є судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

В зв`язку з тим, що дорученням начальника відділу Бондаренко А.В. виконавче провадження №51577444 з виконання виконавчого листа № 2-3709/2010 передано державному виконавцю Антоновій Д.В., та на сьогодні перебуває у неї на примусовому виконанні, слід зобов`язати державного виконавця Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) ОСОБА_8 зняти арештз рухомого майна, а саме: автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , який накладений 25.06.2015 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуженнядержавного виконавця відділу державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області Аліпова О.Є.

Керуючись ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.59 Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.447, 449, 451 ЦПК України,суд,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), - задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо не зняття арешту з майна, - неправомірною.

Зобов`язати державного виконавця Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) ОСОБА_8 зняти арештз рухомого майна, а саме: автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , який накладений 25.06.2015 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуженнядержавного виконавця відділу державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області Аліпова О.Є.

Ухвала суду може бути повністю або частково оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Дата складання повного тексту ухвали 04.03.2020.

Суддя