Справа № 206/4553/19
Провадження № 2-з/206/6/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2020 м. Дніпро
Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Маштака К.С., розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ
14.08.2019 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Разом з матеріалами вказаної позовної заяви, також, було подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2019 було повернуто позивачу. Дана ухвала не оскаржувалася сторонами та набрала законної сили.
19.08.2019 ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху, надано 3 дні з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
06.09.2019 на адресу суду надійшла заяву про усунення недоліків з додатками.
11.09.2019 по даній цивільній справі відкрито провадження та призначено розгляд справи по суті на 11.10.2019.
11.10.2019 судове засідання було відкладено на 06.11.2019 у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_3
06.11.2019 судове засідання було відкладено на 20.11.2019 у зв`язку з першою неявкою представника позивача та неявкою відповідача Петренко О. ОСОБА_4 .
20.11.2019 судове засідання було відкладено на 18.12.2019 у зв`язку із тим, що сторони виявили бажання врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди та їм потрібен був для цього час.
18.12.2019 до суду надійшла заява представника позивача та представника відповідача ОСОБА_2 про відкладення судового розгляду у зв`язку з тим, що на даний час процес врегулювання не завершений, сторонам ведуться перемовини щодо умов такого врегулювання, можливість укладення мирової угоди не вичерпана, але для цього потрібен додатковий час. В зв`язку із чим просили суд повторно відкласти судовий розгляд призначений на 18.12.2019 на строк не менш ніж один місяць, в зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 14.01.2020.
14.01.2020 судове засідання було відкладено на 11.02.2020, у зв`язку із тим, що представник позивача та представник відповідача в судовому засіданні просили суд надати додатковий строк для вирішення питання щодо врегулювання спору мирним шляхом.
11.02.2020 до канцелярії суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із тим, що представник не має можливості прибути на визначений час за станом здоров`я, в зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 02.03.2020.
02.03.2020 в судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про перенесення судового засідання для того, щоб ознайомити довірителя з рішенням банку щодо врегулювання спору мирним шляхом, в зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 10.03.2020.
04.03.2020 до канцелярії суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 . про забезпечення позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява мотивована тим, що на думку позивача, відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка становить 154995, 41 грн. На думку позивача, предмет позову по даній справі та заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді накладення арешту на майно є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача. За наслідками розгляду заяви про забезпечення позову заявник просив накласти арешт на нерухоме майно будівля КПП літ. Ц-1,ц, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .
Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Дослідивши заяву про забезпечення позову та позовну заяву з додатками, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Отже, цивільно-процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати та обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення та його обґрунтування, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц.
Так, всупереч вищевказаним положенням ЦПК України, заявником не обґрунтовано та не доведено, яким чином невжиття такого виду забезпечення позову про який просить заявник, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суд. Наведені заявником підстави для забезпечення позову є формальними припущеннями, які не підтверджено жодним доказом.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів КЦС у своїй постанові від 21.11.2018 (справа № 752/6255/18).
Крім того, слід зазначити, що позивач звернувся з даним позовом ще 14.08.2019 та з цього часу суд був вимушений відкладати розгляд справи, в тому числі через клопотання представник позивача про надання часу для врегулювання спору мирним шляхом, натомість до теперішнього часу заява про затвердження мирової угоди до суду так і не надійшла, що в свою чергу свідчить про відсутність існування реальної загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та відсутність обставин, які можуть свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду. До того ж, жодних доказів протилежного до заяви долучено не було.
Також слід звернути увагу, що у принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.
Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану «status-quo» між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.
В той же час, згідно зі ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.
З аналізу вищенаведених норм ЦПК України вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.
Однак, заява про забезпечення позову замість пропозиції щодо зустрічного забезпечення, яке є гарантією захисту прав та інтересів відповідача та має забезпечити відшкодування збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпеченням позову містить посилання представника, що банк надає гарантію щодо зустрічного забезпечення.
Згідно ч. 1 ст. 560 ЦК України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Однак, жодного належного документу, який підтверджує надання гарантіє до заяви про забезпечення позову долучено не було, що свідчить про фактичну відсутність пропозиції зустрічного забезпечення.
Окрім того, як визначено ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів лише якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, однак таких відомостей та жодних доказів на підтвердження цього суду не надано та навпроти згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, АТ "ТАСКОМБАНК" в процесі припинення не перебуває.
Також, суд не бере до уваги витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.02.2019, адже дані відомості на момент розгляду даної заяви є не актуальними та будівля КПП літ. Ц-1,ц, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 на час розгляду заяви може взагалі належити іншій особі, і тому забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлю КПП літ. Ц-1,ц, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 може призвести до порушення прав інших осіб, що буде суперечити принципам та меті цивільного судочинства.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, та правових висновків Верховного Суду, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що заява представника позивача Железняка О.В. про забезпечення позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 149-154, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,
ПОСТАНОВИВ
У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя К.С. Маштак