ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/2657/19 Номер провадження 22-ц/814/2220/20Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 23 липня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

29 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивував тим, що він є спадкоємцем за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Зазначає, що після смерті останнього відкрилася спадщина на його спадкове майно. Вказує, що він бажає прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 , проте оформити свої спадкові права на вказане майно не має можливості, оскільки він пропустив строк для прийняття його спадщини, у зв`язку з чим і звернувся до суду з даним позовом.

Як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини посилається на те, що не має юридичної освіти та достатніх знань в області спадкового права, але виявляв намір прийняти спадщину, оскільки утримував на руках правовстановлюючі документи на спадкове майно, вважав, що таким чином фактично прийняв спадщину.

Просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 терміном 2 місяці.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 23 липня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зазначені позивачем причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини не пов`язані з об`єктивними та істотними труднощами, які унеможливили б звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції не дослідив належним чином докази та не надав їм правової оцінки.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не зупинив розгляд справи до закінчення перегляду справи № 2-169/2007.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, суд першої інстанції не припустив порушення норм ні матеріального, ні процесуального права та повно з`ясував обставини, що мали значення для справи.

Також відзив подано Штомпелівською сільською радою Хорольського району Полтавської області. Зазначає, що заперечує проти доводів апеляційної скарги, оскільки рішення суду є законним та обґрунтованим. У свою чергу позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Щодо явки та позиції учасників справи в судовому засіданні.

У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарни заперечувала з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що позивач є рідним братом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно № 0 (дата формування 26 жовтня 2019 року), наданого Хорольським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області.

Спадкодавець ОСОБА_3 помер в селі Штомпелівка Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть Серія НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 1262 ЦК України позивач є спадкоємцем другої черги за законом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на його спадкове майно.

Позивачем пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Вовк А.М. у листі від 01 листопада 2019 року за № 01-16/241 роз`яснено необхідність звернутися до суду із відповідною заявою.

Позиція суду апеляційної інстанції

За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як передбачено частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15 та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року справа № 736/586/16-ц.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не є поважною причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Тобто, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не наведено об`єктивних причин, які стали перешкодою для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а посилання позивача в апеляційній сказі на наявність підстав для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є безпідставними.

Мотиви відхилення інших аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Щодо правовстановлюючих документів на спадкове майно

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що позивач не міг подати правовстановлюючі документи на спадкове майно до суду із поважної причин, не ставлять під сумнів правильність висновків суду першої інстанції, оскільки наявність у ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на спадкове майно не свідчить про наявність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Щодо неналежного дослідження доказів

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції не досліджено належним чином докази та не надано їм правової оцінки.

Однак, позивач не вказує, саме які докази неналежним чином дослідив суд, та яким доказам суд не дав належну оцінку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач посилався як на підставу поважності пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини на юридичну необізнаність, що не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Щодо зупинення провадження у справі

У апеляційній скарзі позивач також посилається, що суд безпідставно не зупинив провадження у справі до розгляду іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного судочинства.

Вказані доводи апеляційної скарги є безпідставними виходячи з таких міркувань.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

За пунктом 5 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини 1 статті 251 цього кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Предметом позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Штомпелівської Сільської ради Хорольського району Полтавської області є встановлення факту належності спадкового майна, факту спільного проживання з ОСОБА_3 , та визнання права власності на спадкове майно.

Предметом справи, яка розглядається, є визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем.

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів приходить до переконання, що відсутні будь-які дані, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі за позовом ОСОБА_2 до Штомпелівської Сільської ради Хорольського району Полтавської області виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги, та можливість встановити чи наявні поважні причин для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про відсутність підстав для зупинення провадження у справі.

Доводи про безпідставне посилання на статтю 201 ЦПК України не спростовують висновки суду першої інстанції тому, що суд взяв до уваги практику Верховного Суду України, зокрема, частини 3, 4 пункту 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», де міститься посилання на статтю 201 ЦПК України, яка на час дачі роз`яснень регулювала питання щодо зупинення провадження у справі.

При цьому, слід звернути увагу, що вищевказана позиція Верховного Суду України не суперечить практиці Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року справа № 752/9802/17, постанова Верховного Суду від 11 лютого 2019 року справа № 314/12781/17 та інші)

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалив рішення, яке відповідає закону, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 23 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

Т.В. Одринська