Справа № 303/6479/19
номер рядка стат. звіту - 71
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2020 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючої - судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань Марков А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивує тим, що 24.03.2009 року на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду позивач розірвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у сторін народилася дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З часу розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з позивачем і знаходиться на її повному утриманні, відповідач не приймає участі у вихованні дитини з 2010 року, не спілкується з дитиною, матеріально не утримує та взалі не цікавиться долею дитини. Малолітня ОСОБА_4 взагалі не знає свого батька та не зможе його розпізнати між іншими чоловіками. Відповідач не проявляє зі своєї сторони жодної ініціативи та ігнорує свою доньку вже більше восьми років. Вихованням, доглядом та лікуванням доньки позивач займається сама, власними силами та коштами. Відповідач повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, не турбується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, не виявляє інтересу до її життя та подальшої долі, а тому позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав і це відповідатиме інтересам дитини.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, де також зазначено, що вимоги викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади, причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, відзиву на позовну заяву суду не надавав.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Мукачівської РДА - Гарапко І.С. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала заяву про розгляд справи без її участі та висновок, щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради - Степанова О.Р. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2012 року було розірвано (а.с.9). за час шлюбу у сторін народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8), яка після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з матір`ю (а.с.11).

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Так, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено у ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 27 цієї Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини (відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, яка може зашкодити розвиткові дитини), бути розлученою зі своєю матір`ю.

На підставі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування нею своїми обов`язками, чи вживалися до неї заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача.

В матеріалах справи міститься психолого-педагогічна характеристика ОСОБА_3 , надана Кольчинською ЗОШ І-ІІІ, з якої вбачається, що дитина виховується в неповній сім`ї. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки, систематично цікавиться навчанням та інтересами дитини. Постійно підтримує зв`язок з класним керівником та школою, відвідує батьківські збори та шкільні заходи (а.с.10).

Згідно акту матеріально-побутових умов № 02-9-6/438 виданого Кольчинською селищною радою Мукачівського району Закарпатської області, від 06.09.2019 року, ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_3 , яка знаходиться на її повному утриманні, в будинку батьків пенсіонерів, умови проживання задовільні. В будинку створені необхідні умови для нормального розвитку дитини. (а.с.15).

Згідно висновку Органу опіки та піклування Мукачівської РДА від 02.03.2020 року № 02-26/221 відповідача доцільно позбавити батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що відповідач впродовж тривалого часу ухиляється від обов`язків щодо виховання дитини та не проявляє інтересу до неї; уподобаннями дитини не цікавиться; уклад життя дитини йому взагалі не відомий; продовжує ігнорувати дитину, її вихованням не займається, з моменту розлучення, тобто з 2010 року жодного разу не відвідував дитину та не цікавилася нею.

З огляду на вищенаведене, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, ст. 164 -167 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. 5-13, 76-81, 89, 142, 206,211, 258-259, 265, 272 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості щодо місця реєстрації відсутні, останнє відоме місце реєстрації - АДРЕСА_2 .

Третя особа 1: Орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації, м.Мукачево, вул. Штефана Августина, 21, код ЄДРПОУ - 04053789.

Третя особа 2: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області, юридична адреса м.Мукачево, пл.Духновича Олександра, буд.2, Закарпатської області, .

Повний текст рішення виготовлено 05.03.2020 року.

Головуюча Л.В. Курах