Дата документу 17.11.2020
Справа № 334/6461/19
Провадження № 2/334/1184/20
17 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.,
при секретарі Панасюри Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом позову Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.В позові зазначив, що будинок АДРЕСА_1 є власністю територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Вищезазначений будинок знаходиться на обслуговуванні та в господарському віданні Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради відповідно до рішення виконавчого комітету від 26.08.2016 №494.
У кімнаті №56 загальною площею 25,48 кв.м. по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Згідно актів складених комісією Комунального підприємства «Наше місто» за участю мешканців кімнат № НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено факт непроживання громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які з 2010 року по теперішній час в кімнаті № НОМЕР_2 не мешкають, житловим приміщенням не користуються та не проживають без поважних причин, відомості про місце їх перебування на теперішній час відсутні, перешкод в користуванні житловим приміщенням ніхто відповідачам не чинив та не чинить.
Тому, позивач просить суд визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_2 , а також стягнути з них витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.
Представник позивача за довіреністю Рудь Д.О. до початку судового розгляду надала суду письмову заву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами та з обставин, вказаних в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно, відзив на позов суду не надали, із заявами про розгляд справи за їх відсутності до суду не звертались.
Представники 3-х осіб в судове засідання не з`явився, просять розглянути справу без їх участі на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що будинок № 8 за адресою: м. Запоріжжя по вул. Трегубенка є власністю територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також Довідкою КП «Наше місто» (а.с.8-12).
Вищезазначений будинок знаходиться на обслуговуванні та в господарському віданні Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради відповідно до Рішення виконавчого комітету ЗМР №494 від 26.08.2016(а.с.7).
У кімнаті № 56 загальною площею 25,48 кв.м. по АДРЕСА_1 зареєстровані чотири особи, зокрема ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , особовий рахунок № НОМЕР_3 оформлений на ім`я ОСОБА_1 та він є відповідальним квартиронаймачем (а.с.12, 84).
Згідно актів складених комісією Комунального підприємства «Наше місто» громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які зареєстровані за вказаною адресою, починаючи з 2010 року по теперішній час в кімнаті № НОМЕР_2 не мешкають, житловим приміщенням не користуються, відомості про місце їх перебування на теперішній час відсутні (а.с.14-19, 83).
Отже, більше ніж шість місяців відповідачі за місцем реєстрації не проживають без поважних причин, їх особистих речей та документів в кімнаті немає, оплату за користування житлом вони не здійснюють, перешкод в користуванні житлом з боку адміністрації гуртожитку їм не чиниться.
У зв`язку з реєстрацією відповідачів в кімнаті, на них нараховуються комунальні платежі, які ними не сплачуються належним чином, чим порушуються права територіальної громади.
Пунктами 5, 8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем. А в разі спору - судом.
Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Оскільки судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в кімнаті АДРЕСА_2 (гуртожиток), який є об`єктом комунальної власності Територіальної громади ЗМР, не проживають без поважних причин з з 2010 році та по даний час, не несуть обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення, але залишаються зареєстрованими у даній квартирі, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати, та перешкоджає належному виконанню обов`язків по утриманню об`єкта комунальної власності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 втратили право користування вищевказаною кімнатою, оскільки понад 6 місяців не проживають в ній без поважних причин, нею не користуються, повністю припинили виконувати обов`язки, пов`язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, не цікавляться спірним приміщенням, їх речі та документі в кімнаті відсутні.
Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Запорізької міської ради підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 64, 71, 72 ЖК України, суд -
Позов Запорізької міської ради задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , 1992 р.н. та ОСОБА_4 , 1993 р.н., такими, що втратилиправо користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.