КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 381/2456/19 Головуючий у І-й інстанції - Соловей Г.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/1287/2020 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, у розмірі 28124,75 грн., з яких 9124,75 грн. судового збору та 19000 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні заяви..

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представники підтримали подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивач ОСОБА_2 та його представник Чучковська А.В. проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи ухвалу суду законною.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ задоволено частково.

26 жовтня 2019 року представником позивача ОСОБА_2 - Чучковською А.В. подана суду першої інстанції заява, в якій вона просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 9 124,75 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 19000,00 грн.

В обгрунтування такої заяви зазначала, що вона здійснювала представництво інтересів ОСОБА_2 на підставі договору №2 від 06 лютого 2018 року про надання правової допомоги. В той же день між сторонами була укладена додаткова угода №1 та акт приймання передачі наданих послуг № 2-1 від 23 жовтня 2019 року, з якого слідує, що вартість наданих юридичних послуг становить 20 000 грн. Вказані витрати оплачені стороною позивача, що підтверджується оригіналом квитанції №19328 від 22 жовтня 2019року. Крім того, позивачем був сплачений судовий збір в сумі 9605 грн.Про необхідність відшкодування судових витрат вона під час розгляду справи заявила суду про це відповідну заяву.

Посилаючись на викладене, просила задовольнити заяву та ухвалити додаткове рішення по даній справі, яким вирішити питання розподілу судових витрат, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 всі судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, а саме: 28 124,75 грн. з яких: 9 124 грн. 75 коп. - судовий збір та 19 000 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 06 лютого 2018 року між ТзОВ «Україна-5000» в особі директора Гаєра С.П. та ОСОБА_2 був укладений договір про надання професійної правничої допомоги та виконавцем призначено адвоката Чучковську А.В. та/або Чучковську О.В. , про що було видано відповідні ордери.

Додатковою угодою № 1 від 06.02.2018 року сторони узгодили, що вартість послуг з надання правової допомоги згідно Договору № 2 від 06.02.2018 року щодо підготовки та ведення цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною сумісною вартістю та його поділ становить 20000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача надано суду акт приймання-передачі наданих послуг від 23.10.2019 року № 2-1, в якому зазначений перелік виконаних адвокатом робіт, їх ціна та час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт. Розмір витрат на оплату послуг адвоката за вказаний об`єм робіт складає 20000,00 грн. за 16 годин роботи адвоката, зокрема - це консультація щодо порядку встановлення юридичного факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , визнання домоволодіння та земельних ділянок спільною сумісною власністю та поділ цього майна, яке знаходиться: АДРЕСА_1 та необхідні документи, на які затрачено адвокатом дві години часу; складання позовної заяви та підготовка пакету додатків до позову, подання позову засобами поштового зв`язку становить п`ять годин, участь у судових засіданнях, враховуючи час, необхідний для поїздки: 04.09.2019 року, 23.09.2019 року, 23.10.2019 року, а також складання клопотання від 04.09.2019 року складають дев`ять годин.

Також представником позивача надано квитанцію від 22.10.2019 року за № 19328, відповідно до якої ОСОБА_2 сплачено ТОВ «Україна-5000» 20000 грн. за надання правової допомоги за договором № 2 від 06.02.208 року.

Разом з тим, як зазначила представник позивача, оскільки позов задоволено частково, у грошовому виразі це становить 28 124,75, з яких 9124,75 грн. судового збору та 19000 грн. витрат на правову допомогу.

Задовольняючи заяву, суд виходив з доведеності та обґрунтованості такого розрахунку судових витрат.

Однак, колегія суддів не може погодитись в повному обсязі з даним висновком суду в частині відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, зокрема щодо часу, затраченого адвокатом на участь в судових засіданнях, виходячи з наступного.

Пунктом 5.1 договору про надання правової допомоги визначено, що детальний перелік послуг, а також розмір (без ПДВ) та порядок сплати замовником виконавцю гонорару або фактичних витрат, пов`язаних із виконанням вказаного договору, окремо обумовлюються сторонами та може визначатись додатковою(ми) угодою(ми) до даного Договору.

Договором про надання правової допомоги визначено вартість представництва адвокатом інтересів позивачки в суді в сумі 1250 грн. за одну годину.

Задовольняючи заяву в зазначеній частині, суд першої інстанції виходив з того, що представником Чучковською А.В. було затрачено 9 год. на участь у судових засіданнях, враховуючи час, необхідний для поїздки, а також складання клопотання від 04 вересня 2019 року.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що судові засідання відбувались 04 вересня 2019 року, 23 вересня 2019 року, 23 жовтня 2019 року.

04 вересня 2019 року представником Чучковською А.В. було підготовлено та подано суду клопотання про доручення до матеріалів справи копій двох довідок та про допит свідків по даній справі.

Як свідчать протоколи судових засідань, 04 вересня 2019 року судове засідання тривало 10 хвилин, 23 вересня 2019 року судове засідання тривало 10 хвилин, 23 жовтня 2019 року судове засідання продовжувалося 1 годину 30 хвилин. Колегія суддів вважає, що для складення вказаного клопотання адвокат затратив не більше 40 хвилин. Отже, загальний час, витрачений адвокатом Чучковською А.В. на представлення інтересів позивачки в судовому засіданні в суді першої інстанції та написання клопотання складає 2 год. 30 хв., що в гривневому еквіваленті становить 3 125 грн. (1250х2, 5год.=3 125 грн.)

За таких обставин, вартість робіт, виконаних адвокатом в зв`язку з участю у судових засіданнях та написанням клопотання, зазначену в акті приймання-передачі наданих послуг в сумі 11250 грн. із розрахунку за 9 год. роботи, слід зменшити до 3 125 грн. із розрахунку за 2 год. 30 хв. роботи.

Таким чином, загальна сума витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 10 875 грн. ( 19000-(11250 -3125).

Не заслуговують посилання представника Чучковської А.В. й на ту обставину, що нею був витрачений час для поїздки в судові засідання по даній справи, оскільки доказів на підтвердження даних витрат нею надано не було.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідачки на користь позивача суми судового збору у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що відповідачкою були визнані позовні вимоги, в зв`язку з чим суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 142 ЦПК України не було вирішив питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, колегією суддів відхиляються.

Так, згідно ч. ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся з позовом до суду 03 липня 2019 року.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ залишено без руху.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

У судові засідання, призначені на 04 вересня 2019 року та на 23 вересня 2019 року, відповідачка не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.10.2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, про поділ спільного майна подружжя повернуто позивачу.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Наступний розгляд справи призначено на 23 жовтня 2019 року. В цей день відповідачка була присутня в судовому засіданні, надавала пояснення, визнавала позов і в цей же день було проголошено рішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.217 ЦПК України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Оскільки з матеріалів справи не вбачається визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, суд першої інстанції правильно не вирішив питання про повернення позивачуОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Крім того, відповідач та її представник не подали клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, та не довели того, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторонни, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з посиланням в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом першої інстанції в порушенням вимог процесуального законодавства за наслідками розгляду даної заяви була постановлена ухвала, а не додаткове рішення.

За змістом ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Як слідує з протоколу судового засідання від 23 жовтня 2020 року, представником позивача було зазначено, що після постановлення рішення вона буде подавати заяву з розрахунком сум судових витрат.

26 жовтня 2019 року адвокатом Чучковською А.В. була подана заява про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу, а також суми сплаченого судового збору. Разом з тим, судом першої інстанції за наслідками розгляду такої заяви була помилково постановлена ухвала суду, замість додаткового рішення, як це передбачена статтею 246 ЦПК України.

Враховуючи наведене, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового додаткового рішення у даній справі про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи у розмірі 19 999 грн. 75 коп., з яких 9124,75 грн. судового збору та 10 875 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.367, 374,375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2019 року скасувати та постановити в даній справі нове додаткове рішення, яким заяву представника ОСОБА_2 - Чучковської Анни Вячеславівни про вирішення питання про судові витрати - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , проживаючого: АДРЕСА_3 , судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи у розмірі 19 999 грн. 75 коп., з яких 9124,75 грн. судового збору та 10 875 грн. витрат на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 04 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: