н/п 2/490/1355/2020 Справа № 490/8339/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ
іменем України

03 березня 2020 року Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.,
при секретарі Дудник Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання поновлення в черзі на отримання житла,
В С Т А Н О В И В :

19.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив визнати протиправними дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування мене, полковника ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний обліку в загальній черзі з 31.01.2019 року, першочерговій з 31.01.2019 року згідно протоколу №3 від 31.01.2019 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 скасувати протокол №3 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року в частині зарахування мене, полковника ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний обліку в загальній черзі з 31.01.2019 року, першочерговій з 31.01.2019 року;зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до протоколу №3 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року в частині зарахування мене, полковника ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний обліку в загальній черзі з 30.11.2000 року, першочерговій з 30.11.2000 року, позачерговій з 23.11.2006 року; визнати протиправним рішення командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року №105/409 в частині зарахування мене, полковника ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний обліку в загальній черзі з 31.01.2019 року, першочерговій з 31.01.2019 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 скасувати рішення командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року №105/409 в частині зарахування мене, полковника ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний обліку в загальній черзі з 31.01.2019 року, першочерговій з 31.01.2019 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до рішення командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року №105/409 в частині зарахування мене полковника ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний обліку в загальній черзі з 30.11.2000 року, першочерговій з 30.11.2000 року, позачерговій з 23.11.2006 року; визнано протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року №35 в частині зарахування мене, полковника ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний обліку в загальній черзі з 31.01.2019 року, першочерговій з 31.01.2019 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року №35 в частині зарахування мене, полковника ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний обліку в загальній черзі з 31.01.2019 року, першочерговій з 31.01.2019 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року №35 в частині зарахування мене, полковника ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний обліку в загальній черзі з 30.11.2000 року, першочерговій з 30.11.2000 року, позачерговій з 23.11.2006 року.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 05.08.1983 року по 23.11.2006 року проходив військову службу у Збройних Силах України. З 24.11.2006 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивачу призначена пенсія за вислугу років. Під час проходження військової служби власним житлом від Міністерства оборони України позивач не забезпечений, а тому перебував на обліку осіб потребуючих поліпшення житлових умов при військовій часині НОМЕР_2 складом сім`ї 2 особи:в списках ветеранів військової служби для отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України з 23.11.2006 року;для позачергового отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України з 23.11.2006 року;для першочергового отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України з 30.11.2000 року;в загальній черзі для отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України з 30.11.2000 року. З 20 серпня 2014 року по теперішній час проходить військову службу у Збройних Силах України. У військовій частині НОМЕР_1 проходить службу з 13.06.2018 року. В листопаді 2018 року позивачу стало відомо, що військова частина НОМЕР_2 зняла його з квартирного обліку (складом сім`ї 2 особи (він та донька ОСОБА_2 , 1989 р.н.)), у зв`язку із переведенням до нового місця служби в межах Миколаївського гарнізону з 01.10.2018 року відповідно до п. 2.15, 2.19 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737 (витяг з протоколу №11 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 01.10.2018 року - додається).30 січня 2019 року позивач, звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування разом із донькою на квартирний облік осіб потребуючих поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 : у загальній черзі з 30.11.2000 року; у першочерговій черзі з 30.11.2000 року; у позачерговій черзі з 23.11.2006 року. В лютому місяці 2019 року позивача був ознайомлений із прийнятим за його рапортом, протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , рішенням командира військової частини НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 .Так згідно з протоколом №3 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року, житлова комісія вирішила зарахувати позивача, на облік осіб що потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі з 31.01.2019 року, першочерговій з 31.01.2019 року (як учасник бойових дій). Рішенням командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року №105/409 позивача, складом сім`ї 2 особи, вирішено взяти на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою, постійною житловою площею) в загальну чергу з 31.01.2019 року та першочергову з 31.01.2019 року. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.01.2019 року №35 «Про зарахування на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов», позивача, полковника ОСОБА_1 , зараховано зі складом сім`ї 2 (дві) особи, на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення постійним житловим приміщенням (постійною жилою площею) в загальну чергу з 31 січня 2019 року та першочергову з 31 січня 2019 року.
Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просив розглядати справу за його відсутності.
Представник відповідача надала до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та заперечувала проти позову з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що протокольне рішення житлової комісії командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 №35 є таким, що видано з дотримманням принципу законності- прийнято уповноваженим органом - житловою комісією та командиром ВЧ НОМЕР_1 на підставі та у спосіб визначений ст. 8 розділу VI Інструкції з дотриманням вимог ч.5 ст. 9 розділу VI Інструкції, щодо не збереження попереднього часу перебування позивача на обліку у звязку із не реєстрацією позивачем місця проживання та не зарахування на облік протягом шести місяців після прибуття до нового місця проходження військової служби.
Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, з 05.08.1983 року по 23.11.2006 року проходив військову службу у Збройних Силах України.
З 24.11.2006 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивачу призначена пенсія за вислугу років.
Під час проходження військової служби власним житлом від Міністерства оборони України позивач не забезпечений а тому перебував на обліку осіб потребуючих поліпшення житлових умов при військовій часині НОМЕР_2 складом сім`ї 2 особи: в списках ветеранів військової служби для отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України з 23.11.2006 року; для позачергового отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України з 23.11.2006 року; для першочергового отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України з 30.11.2000 року; в загальній черзі для отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України з 30.11.2000 року.
З 20 серпня 2014 року по теперішній час проходить військову службу у Збройних Силах України. У військовій частині НОМЕР_1 проходить службу з 13.06.2018 року.
В листопаді 2018 року позивачу стало відомо, що військова частина НОМЕР_2 зняла його з квартирного обліку (складом сім`ї 2 особи (він та донька ОСОБА_2 , 1989 р.н.)), у зв`язку із переведенням до нового місця служби в межах Миколаївського гарнізону з 01.10.2018 року відповідно до п. 2.15, 2.19 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737 (витяг з протоколу №11 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 01.10.2018 року - додається).
30 січня 2019 року позивач, звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування разом із донькою на квартирний облік осіб потребуючих поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 : у загальній черзі з 30.11.2000 року; у першочерговій черзі з 30.11.2000 року; у позачерговій черзі з 23.11.2006 року.
В лютому місяці 2019 року позивача був ознайомлений із прийнятим за його рапортом, протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , рішенням командира військової частини НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 .
Так згідно з протоколом №3 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року, житлова комісія вирішила зарахувати позивача, полковника ОСОБА_1 , складом сім`ї 2 особи, на облік осіб що потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі з 31.01.2019 року, першочерговій з 31.01.2019 року (як учасник бойових дій).
Рішенням командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року №105/409 позивача, складом сім`ї 2 особи, вирішено взяти на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою, постійною житловою площею) в загальну чергу з 31.01.2019 року та першочергову з 31.01.2019 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.01.2019 року №35 «Про зарахування на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов», позивача, полковника ОСОБА_1 , зараховано зі складом сім`ї 2 (дві) особи, на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення постійним житловим приміщенням (постійною жилою площею) в загальну чергу з 31 січня 2019 року та першочергову з 31 січня 2019 року.
Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.
Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст. 38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
Відповідно до ст. 37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.
Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст. 38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 були затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.
Згідно п.10 цих Правил громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації.
Пунктом 32 Правил передбачено, що громадяни, які перебували на квартирному обліку за місцем роботи і перейшли на інше підприємство, в установу, організацію у тому ж населеному пункті (крім зазначених в абзаці другому пункту 16 Правил), беруться на облік за новим місцем роботи, а якщо там не ведеться облік, то у виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання, із збереженням попереднього часу перебування на обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, у випадках:
1) переведення на інше підприємство, в установу, організацію за розпорядженням вищестоящих органів або за рішенням відповідних партійних, радянських, профспілкових та інших органів чи переходу на виборну посаду;
2) звільнення у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників;
3) звільнення у зв`язку зі станом здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи;
4) звільнення у зв`язку з неявкою на роботу внаслідок тривалої тимчасової непрацездатності.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей ( п.1 Порядку).
Згідно п.3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (п. 30). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року.
Пунктом 26 Порядку встановлено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаногоз переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Окрім того, пунктом 4 Наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями`встановлено, що за військовослужбовцями та членами їх сімей в тому числі звільненими з військової служби в запас або відставку, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим наказом, зберігається дата зарахування на облік для забезпечення житлом для постійного проживання (за результатами інвентаризації облікових справ).
Частиною 4 пункту 9 зазначеної Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці, які перебували на обліку за попереднім місцем проходження військової служби, на загальних підставах в органах місцевого самоврядування та до набрання чинності цією Інструкцією зараховуються на облік із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також заносяться у списки осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла за наявності підстав. Час перебування військовослужбовців на обліку для поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) не враховується.
Системний аналіз зазначених обставин по справі з урахуванням положень викладеного вище законодавства, свідчить про те, що підстави для постановки позивача на квартирного облік без врахування попереднього його перебування на квартирному обліку з 30.11.2000 року в загальній черзі, з 30.11.2000 року першочерговій та з 26.11.2006 року у позачерговій черзі на час прийняття оскаржуваного рішення були відсутні.
Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Крім того, Конвенція про захист прав людини і основоположних та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України. Дана Конвенція ратифікована на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року та набула чинності для України з 11 вересня 1997 року.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі по тексту - ЄСПЛ) передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Відповідно ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
В рішеннях по справах «Полторацький проти України» та «Михайлюк та Петров проти України» ЄСПЛ нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права. Принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи основоположні свободи.
Враховуючи те, що після звільнення з військової служби у запас 23.11.2006 року позивач, ОСОБА_1 перебував в черзі на отримання житла в Миколаївському гарнізоні при військовій частині НОМЕР_2 (складом сім`ї 2 особи) в позачерговій черзі з 23.11.2006 року, в першочерговій черзі (як учасник бойових дій) з 30.11.2000 року та в загальній черзі з 30.11.2000 року та знятий з черги у зв`язку із переведенням до нового місця служби в межах Миколаївського гарнізону до військової частини НОМЕР_1 суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для не врахування попереднього перебування позивача в черзі на отримання житла від Міністерства оборони України, а тому: рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року, оформлене протоколом №3; рішення командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року №105/409; наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року №35, в частині зарахування полковника ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний облік в загальній черзі з 31.01.2019 року та першочерговій черзі з 31.01.2019 року є незаконними та відповідно такими, що підлягають скасуванню.
Посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що ОСОБА_1 було поставлено на квартирний облік осіб потребуючих поліпшення житлових умов в загальну чергу з 31.01.2019 року та першочергову чергу з 31.01.2019 року з дотриманням принципу законності та у спосіб визначений статтею 8 розділу VІ Інструкції з дотриманням вимог частини 5 статті 9 розділу VІ зазначеної Інструкції, щодо не збереження попереднього часу перебування позивача на обліку у зв`язку із не реєстрацією позивачем місця проживання та не зарахування на облік протягом шести місяців після прибуття до нового місця проходження військової служби, судом оцінюються критично, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищевикладеними положення житлового законодавства.
При цьому суд звертає увагу на те, що у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення (аналогічної позиції дотримується Консультативна рада європейських суддів щодо якості судових рішень у своєму Висновку № 11 [2008]).

Таким чином, суди не повинні ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі, але не зобов`язані надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню з урахуванням зайво заявлених позовних вимог.
Частинами 1, 2ст. 141 ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави Україна слід стягнути судовий збір пропорційно до задволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,12,79-81, 141, 265,273, 354ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний обліку в загальній черзі з 31.01.2019 року, першочерговій з 31.01.2019 року , оформлене згідно протоколу №3 від 31.01.2019 року.
Визнати протиправним рішення командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 року №105/409 та наказ № 35 від 31.01.2019 року в частині зарахування ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний обліку в загальній черзі з 31.01.2019 року, першочерговій з 31.01.2019 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 , складом сім`ї (2 особи) на квартирний обліку в загальній черзі з 30.11.2000 року, першочерговій з 30.11.2000 року, позачерговій з 23.11.2006 року.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у сумі1536 грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Інформація щодо сторін:
Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_3

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2020 року

Суддя Гуденко О.А.