справа № 947/89/20
провадження № 2/947/1629/20
17.04.2020 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси в одноособовому складі:
суддя Літвінова І.А. головуючий
за участю секретаря суду Молодова В.С.
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи цивільну справу № 947/89/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
В січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
За вказаною позовною заявою ухвалою судді від 12.02.2020 року відкрито провадження у цивільній справі № 947/89/20. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, яким цією ж ухвалою встановлено строк вчинення процесуальних дій.
В подальшому ухвалою суду від 07.04.2020 року розгляд цивільної справи № 947/89/20 відкладено у зв`язку із відсутністю відомостей щодо вручення відповідачам позову з додатками та ухвали суду від 12.02.2020 року.
У встановлений судом строк з боку відповідачів не було вчинено будь-яких процесуальних дій.
З урахуванням положень статей 280, 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення розгляду справи в заочному порядку за наявними у ній матеріалами.
В ході розгляду справи суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.09.2019 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Бутенко Н.П., зареєстрований під № 1379, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується копією витягу, індексний номер витягу: 182422609.
Довідкою № 1228 від 15.08.2019 року підтверджено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 18.03.2009 року значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач просить захистити її право вільно володіти своїм майном та визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, власником якого є позивач.
У статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до абзацу 6 статті 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи в житлі за певною адресою.
Згідно зі статтею 7 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Закон України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. (Вказані вище правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України № 6-57 від 16.01.2012р.).
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
При викладених обставинах суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягають задоволенню.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись статтями 317, 319, 391, 405 ЦК України, статтями 76- 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: відсутній; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: відсутній; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: відсутній; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: відсутній; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Днем складення рішення є 17 квітня 2020 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У відповідності до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину Розділ XII доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020.
Суддя