Справа № 605/8/20
УХВАЛА

Іменем України

"05" березня 2020 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Дармограй Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці клопотання ОСОБА_1 про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд із клопотанням про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, мотивуючи тим, що її дочка, яка померла, проживала у цивільному шлюбі із громадянином Італії, від якого у них народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07 липня 2016 року судом Беллуно (Італійська Республіка), офіс судді у справах опіки, було ухвалено постанову про призначення її опікуном неповнолітного ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що батько дитини не визнає сина. В Україні проживають її батьки, яких вона навідує, при цьому рішення іноземного суду щодо її опікунства над неповнолітнім онуком без його визнання в Україні, немає юридичної сили, а тому просить постановити ухвалу про визнання рішення іноземного суду в Україні.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_1 та її представник, а також представник заінтересованої особи - служби у справах дітей Підгаєцької РДА, не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання.

Крім того, підтримання заінтересованою особою та її представником вказаного клопотання та прохання про розгляд справи у їх відсутності, а також визнання вказаного клопотання представником служби у справах дітей викладено у письмових клопотаннях, які долучено до матеріалів справи.

Службою у справах дітей Підгаєцької РДА заперечення на клопотання ОСОБА_1 про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, не подано.

Відповідно до ч.5 ст.473 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання заінтересованих осіб або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із заінтересованих осіб не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в сім`ї: батька - ОСОБА_4 та матері - ОСОБА_1 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30 грудня 1988 року.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Беллуно (провінція Белунно) Італійська Республіка, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого посадовою особою відділу ЗАГС Розалією Тозоні від 02 серпня 2016 року та засвідченого апостилем. Як вбачається із даного документа ОСОБА_3 не була одруженою.

Із короткого витяга з акту про народження від 25 вересня 2019 року, посвідченого апостилем та перекладеного з італійської мови на українську, видно, що з реєстру актів про народження за 2009 рік м. Беллуно (Італійська Республіка) №16 частина І серія А випливає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 о 15 годині 19 хвилин у вказаному місті народився ОСОБА_2 , матір`ю якого є: ОСОБА_3 , відомості про батька - відсутні.

Як вбачається із довідки про місце проживання від 26 березня 2019 року, засвідченої апостилем та виданої спеціалістом відділу реєстрації громадян мерії м. Беллуно, ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований в списку жителів даного міста та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що Судом Беллуно (офіс судді у справах опіки) 07 липня 2016 року ухвалено постанову, якою вирішено призначити опікуном неповнолітнього ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в Беллуно і проживає по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , яка народилась в Україні, ІНФОРМАЦІЯ_5 року і проживає в АДРЕСА_1 , при цьому судом встановлено, що мати дитини ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а батько не визнав дитини, яка проживає зі своєю бабусею по материнській лінії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Із довідки суду Беллуно від 22 листопада 2019 року видно, що справа про опікунство над ОСОБА_2 була відкрита в суді м. Беллуно 06 липня 2016 року, передана на реєстрацію в канцелярію 07 липня 2016 року і в той же день була складена присяга опікуна і захисника від суду, що свідчить, що відповідна постанова про призначення опікуна видана та вступила в законну силу в день складання присяги.

У сфері правового захисту прав та законних інтересів італійських громадян в Україні та українських громадян в Італії основоположною нині є чинна для обох країн Конвенція між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Італійською Республікою "Про правову допомогу у цивільних справах №4210" (далі - Конвенція). Конвенцію укладено в Римі 25.01.1979 року, ратифіковано Президією Верховної Ради СРСР 6.05.1986 року, президентом Італійської Республіки - 29.01.1986 року. Обмін ратифікаційними грамотами здійснено в Москві 08.07.1986 року.

Стаття 7 Закону України "Про правонаступництво України" від 12.09.1991 року підтверджує, що Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам Республіки.

Як зазначено в преамбулі зазначеної вище Конвенції, метою її укладення є обопільне бажання зміцнювати дружні зв`язки між народами Союзу Радянських Соціалістичних Республік (України) та Італійської Республіки, об`єднати зусилля у справі подальшого розвитку плідного співробітництва в галузі надання правової допомоги в цивільних справах.

Стаття 1 згаданої Конвенції чітко визначає, що громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території іншої Договірної Сторони щодо своїх особистих та майнових прав таким самим правовим захистом, як і громадяни цієї Договірної Сторони. Отже, закладено правову базу на національному й міжнародному рівнях.

Cтаття 2 Конвенції передбачає для громадян однієї договірної сторони право вільно і безперешкодно звертатися до судів, прокуратури й інших установ другої договірної сторони, до компетенції яких згідно з її законодавством належать цивільні (в тому числі сімейні) справи, право виступати в них, порушувати клопотання і заявляти позови на тих самих умовах, що й громадяни другої договірної сторони.

В силу ст.19 Конвенції кожна з Договірних Сторін визнає судові рішення, які вступили в законну силу у цивільних (в тому числі сімейним) справах, а також вироки в частині, що стосується відшкодування збитку, заподіяного злочином (далі - "судові рішення"), винесені на території іншої Договірної Сторони судами, компетентними відповідно до статті 24 цієї Конвенції.

Договірні Сторони визнають також рішення, що стосуються визнання батьківства, встановлення опіки, піклування і усиновлення, а так само їх скасування, винесені компетентними установами СРСР, і відповідні рішення, винесені в порядку добровільної юрисдикції італійськими судами.

Рішення, згадані в пункті 2, мають на території Договірної Сторони, де вони визнаються, таку ж юридичну силу, як і відповідні рішення, прийняті компетентними органами названої Договірної Сторони.

За змістом ст.20 Конвенції рішення про визнання виносяться судами Договірної Сторони, на території якої судове рішення повинно бути визнано.

Клопотання про визнання подається до суду, який виніс

рішення у справі в першій інстанції. Цей суд надсилає клопотання суду, компетентному винести рішення за клопотанням. Таке клопотання може бути подано також безпосередньо в компетентний суд запитуваної Договірної Сторони.

Форма клопотання і відомості, які повинні в ньому міститися, визначаються законодавством запитуваної Договірної Сторони.

Згідно ст.22 Конвенції судові рішення, винесені установами однієї Договірної Сторони, які визнані на території іншої Договірної Сторони відповідно до цієї Конвенції, підлягають виконанню на її території, якщо вони підлягають виконанню в державі, в якій вони були винесені.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.471-473 ЦПК України, Конвенцією між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Італійською Республікою "Про правову допомогу у цивільних справах №4210", Законом України "Про правонаступництво України", суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - задовольнити.

Визнати в Україні постанову суду Беллуно (офіс судді у справах опіки) від 07 липня 2016 року про призначення опікуном неповнолітнього ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в Беллуно і проживає по АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 , яка народилась в Україні, ІНФОРМАЦІЯ_7 і проживає в АДРЕСА_2 по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Підгаєцький районний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий: Р. О. Горуц