Провадження № 2/161/585/20

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі Будько І.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2011 року постановлено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 07.04.2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що в даний час відповідач має сплачувати більший розмір аліментів, оскільки дочка потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні та розвитку.

Просить суд, змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини з 500 грн. на 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2019 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

У встановлений в ухвалі суду строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що його матеріальне становище суттєво змінилось в гіршу сторону, від сплати аліментів він не ухиляється, сплачує їх відповідно до встановленої суми, оскільки немає постійної роботи і достатніх стабільних доходів. Крім того допомагає дідусеві з бабусею, які на сьогоднішній день є пенсіонерами. Відносно вимоги позивача, щодо стягнення додаткових витрат на придбання слухового апарату заперечує повністю, у зв`язку з тим, що до позовної заяви долучено товарний чек, з якого слідує, що платником за придбання слухового апарату є « ОСОБА_6 », що ставить під сумнів придбання слухового апарату саме для дитини, оскільки, про те, що дочка використовує слуховий апарат йому нічого не відомо. Просив суд в позов задовольнити частково, а саме: стягувати з нього 1109 грн. аліментів на утримання дитини. В задоволенні вимог щодо стягнення додаткових витрат просив відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Крім того суду пояснив, що його довірителька отримує мінливий дохід в розмірі 4400 грн. в місяць. Вказаних коштів та аліментів, які стягуються за рішенням суду їй не вистачає для належного утримання дитини. Просить суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що отримує доходи в межах 4000 грн. в місяць.Просить суд, позов задовольнити частково.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав пояснення відповідача. Просив суд позов задовольнити частково.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2011 року, яке набрало законної сили, постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. (а.с. 4).

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд вважає доведеним, що у зв`язку з збільшенням потреб та розвитку дитини, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років, а тому позовні вимоги позивача ОСОБА_4 щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими.

Із матеріалів справи вбачається, що неповнолітня ОСОБА_5 має захворювання, пов`язанні із вадами слуху, у зв`язку з чим їй визначено необхідність слухопротезовання апаратом. (а.с.60 зворот).

За таких обставин, суд вважає, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на користь позивача у збільшеному розмірі, оскільки є працездатним, здоровим, отримує щомісячні доходи в розмірі 4000 грн.

Разом з тим, суд оцінює критично та не бере до уваги надані позивачем, виписки та довідки про відсутність у нього доходів та будь-якого нерухомого майна, оскільки, дані обставини та стан здоров`я відповідача не позбавляють його можливості працювати та отримувати дохід.

Інших доказів погіршення матеріального стану чи здоров`я відповідача, суду не надано та в судовому засіданні не здобуто.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача в обґрунтування розміру аліментів в розмірі 2000 грн. на дитину щомісячно, оскільки, на думку суду, вказана сума є дещо завищеною, та належним чином не доведена наявність саме таких витрат у ОСОБА_4 на утримання доньки.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 своє постанови N 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом та потребує додаткових витрат (а.с.8).

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка понесла документально підтвердженні додаткові витрати пов`язані з придбанням слухового апарату для дитини у розмірі 7115,00 грн., а тому вимога позивача про стягнення додаткових витрат в розмірі 3557,50 грн. підлягає до задоволення, оскільки, як передбачено СК України, обов`язок утримувати дітей полягає в рівних частинах на обох батьків (а.с. 9.10).

Крім того, доводи відповідача, щодо сумнівності та недоцільності придбання слухового апарату для доньки, спростовуються наданими позивачем виписками з державної установи «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної Академії медичних наук України» та Комунального закладу «Луцька міська дитяча поліклініка» (а.с.57-60).

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 28, 77, 81, 263-265, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.06.2011 року в справі за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 , 1987 року народження, в користь ОСОБА_7 - аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 , 1987 року народження, в користь ОСОБА_7 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3557 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 50 коп. понесених на придбання слухового апарату.

Стягнути з ОСОБА_2 , 1987 року народження в дохід держави суму 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення в повному обсязі складено 05 березня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк