Справа № 310/8811/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

25 лютого 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко А.С.,

представника позивача адвоката Лебєдєва О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

07.11.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визната відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

В позові посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09.03.2017 року є власником будинку АДРЕСА_1 .

У вказаному будинку з 15.07.1998 року зареєстрований чоловік продавця - ОСОБА_2 , який всупереч п. 3.2 договору купівлі-продажу не був знятий з реєстрації протягом трьох днів з дня укладення договору.

Зазначає, що в 2001 році відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської федерації та після продажу житлового будинку у ньому не з?являвся та не проживав, однак досі є зареєстрованим у будинку, що позбавляє позивача право оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

В судове засідання представник позивача за довіреністю адвокат Лебєдєв О.В. надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій підтримав позов, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 30).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 20, 27, 28), причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.

Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.03.2017 року (а.с.4-5), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.03.2017 року (а.с. 6).

Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 17542 від 10.10.2019 року, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с. 7).

Відповідно до Акту № 86 від 01.11.2019 року обстеження матеріально-побутових умов сім?ї, ОСОБА_1 мешкає один у власному будинку. ОСОБА_3 ОСОБА_4 зареєстрований, але фактично не мешкає в будинку з 2001 року (а.с. 8).

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім`ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сім`ї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім`ї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником.

Судом встановлено, що відповідач не був та не є членом сім`ї нового власника позивача по справі, тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідачі з новим власником не вирішували питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності майном, тому зазначені перешкоди необхідно усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 208-282 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня складенняповного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05.03.2020 р.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Білоусова