Справа №: 343/98/20
Провадження №: 2/0343/195/20
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №343/98/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В

Стислий виклад позицій сторін:

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти в твердій грошові сумі на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 січня 1997 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Долинського району Івано-Франківської області, про що свідчить свідоцтво про одруження НОМЕР_1 від 14.01.1997 року. З відповідачем спільне життя у них не склалося, в Долинському районному суді на розгляді перебуває позовна заява про розірвання шлюбу між ними. За час шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є повнолітньою, та ще одна неповнолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею. Відповідач свій обов`язок утримувати дитину належним чином не виконує , кошти на дочку надає нерегулярно. ОСОБА_2 є фізично здоровим та працездатним, чотири роки без виїзду працює за кордоном у Великобританії. Враховуючи те, що батько зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно регулярно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак в своїй письмовій заяві просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити повністю (а.с. 22).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення повідомлення за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 16, 18-21, 23-25, 29, 30-31, 35, 37-40, 43-44), розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 33-34) та направлення повістки на його електронну адресу (а.с 41-42), з якої він направляв суду заяву по даній справі (а.с.17). 6 лютого 2020 року на електронну адресу суду ОСОБА_2 надіслав заяву, в якій він заперечує проти позову, вважає, що розмір аліментів в розмірі 5000 гривень є завищеним з урахуванням того, що кошти на утримання дитини він надає в добровільному порядку щомісячно, крім того забезпечує всім необхідним (одягом, взуттям) дочку. Кошти, які він надає, дружина витрачає на власні потреби, зокрема, на придбання алкоголю, а також відвідування кафе, ресторанів, так як ніде не працює. Він погоджується сплачувати аліменти дитині в сумі 1500 гривень в місяць і забезпечувати дитину всім необхідним.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду:

ухвалою суду від 16.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

6 лютого 2020 року на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява з запереченнями проти позову.

12 лютого 2020 року поступила заява від позивачки ОСОБА_1 про розгляд даної справи у її відсутності.

20 лютого 2020 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружились 14.01.1997, актовий запис №1, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 14.01.1997 (а.с. 7)

У сторін від шлюбу народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 20.09.2005 (а.с.6).

Відповідно до довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні №54 від 15.01.2020, у склад сім`ї ОСОБА_1 входить її чоловік ОСОБА_2 , дочки ОСОБА_6 , 1997 р.н., та ОСОБА_5 , 2005 р.н., а також троє інших осіб, які спільно проживають у будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Позивачка стверджує, що відповідач свій батьківський обов`язок утримувати належним чином дитину не виконує, кошти на дочку надає нерегулярно, хоча є фізично здоровим та працездатним, чотири роки працює за кордоном. Інших утриманців у нього немає.

Відповідач у своїй заяві повідомляє, що він забезпечує дитину всім необхідним, а кошти, які він передає на утримання дочки, дружина використовує на власні потреби.

Ні позивачка, ні відповідач на обгрунтування своїх доводів жодних доказів не надають.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні дочки.

Оцінка суду:

врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві, та, позицію відповідача, викладену останнім у заяві направленній на електронну адресу суду, дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Державою встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів. Перша становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Максимальна 10 прожиткових мінімумів.

Оцінюючи доводи позивачки та заперечення відповідача з урахуванням вищенаведених норм законодавства, суд вважає доведеним те, що неповнолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю. Остання просить стягувати з відповідача аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини, у розмірі 5000 грн, однак не обгрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. ОСОБА_2 у своїй заяві заперечує проти позову, вважає, що розмір аліментів, який просить стягувати позивачка, є завищеним, оскільки кошти на утримання дитини він надає в добровільному порядку щомісячно, крім того забезпечує її всім необхідним (одягом, взуттям). ОСОБА_1 , будучи ознайомленою з запереченнями відповідача, жодних спростувань щодо них не навела.

Враховуючи у сукупності досліджені докази та, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, беручи до уваги матеріальне становище сторін, те що відповідач працює на сезонних роботах за межами України, чого він не заперечив у своїй заяві, де отримує нерегулярний дохід, при цьому здатен займатись суспільно корисною працею з метою отримання доходів, дитина проживає з матір`ю, яка не має змоги повністю самостійно її утримувати, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти до досягнення дитиною повноліття у твердій грошовій у розмірі по 2500,00 грн щомісячно. Такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток, при цьому не порушить права відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнення аліментів розпочати з 16 січня 2020 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний зміст рішення складено 5 березня 2020 року.

Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич,