Справа № 240/836/18 р.
Номер провадження № 2/933/72/20 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 рокуОлександрівський районний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Щербак Ю.В.,

за участі:

секретаря судового засідання- Осадчої Л.В.,

предст. позивача - ОСОБА_1 ,

предст. відповідачки - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Олександрівка цивільну справу за позовом Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії ДП "Регіональні електричні мережі" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за обліковану електричну енергію,

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2018 року ДП «Регіональні електричні мережі в особі Донецької філії звернулось до суду зазначаючи, що ОСОБА_4 , який мешкав в АДРЕСА_1 , був споживачем поставленої позивачем електроенергії. На його ім`я відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , що свідчить про встановлення договірних відносин . 15 серпня 2008 року споживач помер, а його заборгованість за спожиту електроенергію, станом на 9 січня 2014 року склала 7465,3 грн.

Відповідачка ОСОБА_3 , будучи спадкоємицею померлого першої черги спадкування, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 . Позивач посилається, що, відповідно до ст. 1218 ЦК України , до відповідачки перейшли права та обов`язки спадкодавця, отже відбулась заміна боржника у зобов`язанні по оплаті за спожиту електроенергію. Відповідачка знала про борги свого батька , але всупереч вимогам ч. 1 ст. 1281 ЦК України, не повідомила позивача, який є кредитором померлого, про прийняття нею спадщини. Про це стало відомо позивачеві у вересні 2018 року, коли на ім`я директора Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» надійшла службова записка начальника відділу обслуговування споживачів про списання заборгованості споживача ОСОБА_5 . Виявилось, що 10 липня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1 . 11 січня 2018 року новий власник уклав договір з позивачем на постачання електроенергії , тоді ж особовий рахунок був переоформлений на ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 7465,3 грн. та судові витрати у виді сплаченого судового збору 1762 грн.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 26 грудня 2018 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

17 січня 2019 року представник позивача звернувся з уточненою позовною заявою, вказуючи, що станом на 9 січня 2014 року заборгованість за спожиту електричну енергію

боржника ОСОБА_4 склала 7465,3 грн. Оскільки відповідачка ОСОБА_3 є спадкоємцем боржника ОСОБА_4 , то вона повинна виконати зобов`язання померлого перед кредитором - Донецькою філією ДП «Регіональні електричні мережі» в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 7465,3 грн. та суму судового збору 1762 грн.

25 січня 2019 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області відкрито провадження за позовом ДП «Регіональні електричні мережі в особі Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за обліковану електричну енергію зі спадкоємця за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 20 березня 2019 року.

Під час підготовчого судового засідання представником відповідача надано відзив на позов за межами наданого судом строку, який не було враховано відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

10 квітня 2019 року підготовче провадження по справі було закрите та призначене до судового розгляду на 20 травня 2019 року.

В судові засідання, призначені на 20 травня, 13 червня,4 липня 2019 року , представник позивача не з`являвся, звертаючись до суду із заявою про відкладення судового засідання. 17 вересня 2019 року судове засідання перенесено на 10 жовтня 2019 року за ініціативою суду.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року позовну заяву ДП «Регіональні електричні мережі в особі Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за обліковану електричну енергію зі спадкоємця залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача.

28 січня 2020 року постановою Донецького апеляційного суду ухвалу про залишення позову без розгляду скасовано і справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав зазначених у заяві. При цьому представник наполягала, що позов спрямований до відповідачки саме як до спадкоємиці померлого споживача ОСОБА_4 , яка повинна відповідати за борги спадкодавця померлого батька, боржника за спожиту електроенергію в АДРЕСА_1 . На думку представника, стягнення необхідно проводити станом на 9 січня 2014 року, бо особовий рахунок за цією адресою за № 5406039 був оформлений саме на його ім`я. 9 січня 2014 року відбулось чергове відключення споживача від енергопостачання , тому надалі, нарахування боргу на особовий рахунок спадкодавця ОСОБА_4 не провадилось.

На думку представника, позивачем не пропущений строк звернення з позовом до спадкоємиці, передбачений ст.1281 ЦК України, бо позивач, будучи кредитором померлого, не був свого часу повідомлений про те, хто саме є спадкоємцем померлого ОСОБА_4 , щоб пред`явити вимогу. Так, лише у вересні 2018 року стало відомо, що за договором купівлі-продажу від 10 липня 2017 року ОСОБА_3 , будучи власником вказаного будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 січня 2015 року державним нотаріусом, продала його новому власнику ОСОБА_5 ,отже, саме з вересня 2018 року починається відлік річного строку щодо пред`явлення вимоги до спадкоємця померлого ОСОБА_4 , яке позивач реалізував, звернувшись з позовом до ОСОБА_3 в листопаді 2018 року.

Представник відповідача в судовому засіданні не погодився з позовом, вказуючи, що позивач дізнався про те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_4 ще у жовтні 2014 року, з огляду на те, що відповідачка надала ОСОБА_6 довіреність , на підставі якої,

остання звернулась до позивача із заявою про підключення спірного будинку до електропостачання. На вимогу співробітників Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі, ОСОБА_6 від імені відповідачки сплатила 578,5 грн. за підключення.

Крім того, ухвалою Димитровського міського суду від 27 січня 2015 року ДП «Регіональні електричні мережі» було відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 у зв`язку з його смертю, отже позивач був достовірно обізнаний про його смерть.

Після цього, в грудні 2017 року, ОСОБА_6 , діючи від імені свого чоловіка, ОСОБА_5 , - на той час вже власника будинку АДРЕСА_1 , звернулась до позивача із заявою щодо укладання договору на споживання електроенергії, надавши копію договору купівлі- продажу , де ОСОБА_3 зазначена продавцем вказаного будинку. 11 січня 2018 року договір на постачання електроенергії з ОСОБА_5 укладено. Отже, на думку представника відповідача, позивач не міг не знати, що ОСОБА_4 помер у 2008 році, але своєчасно не звернувся з позовом, пропустивши, передбачений ст. 1281 ЦК України , шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємця. На думку представника відповідача, ДП «Регіональні електричні мережі» також пропущений трирічний строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за борги у 2014 році, відповідно до ст. 257 ЦК України.

Відповідачка ОСОБА_3 до суду не з`явилась , вона належним чином повідомлена про час розгляду справи, будь-яких заяв до суду не надавала. Представник відповідачки просить розглянути справу без особистої участі останньої, яка є інвалідом з дитинства і не може бути присутньою в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача , представника відповідачки, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з таких підстав.

Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України ,спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В судовому засіданні було досліджено спадкову справу , відкриту після смерті ОСОБА_4 , померлого15 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Димитрові Донецької області, що підтверджено свідоцтвом про смерть( а.с. 117 т.1).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті здійснювалось за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України , спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса із заявою від 14 лютого 2009 року про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 ,а тому вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька( а.с 116 т.1).

За довідкою БТІ № 250/429 від 14 жовтня 2014 року, ОСОБА_4 належить право власності на жилий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 ,на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Третьої красноармійської державної нотаріальної контори 4 квітня 1990 року , реєстр № 457. Додано копії договору дарування ( а.с. 127, 156 т.1).

Отже, спадкове майно складається з жилого будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Відповідачка після смерті ОСОБА_4 отримала свідоцтво на право на спадщину за законом від 26 січня 2015 року на спадкове майно, що складається з жилого будинку з надвірними спорудами та побудовами АДРЕСА_1 ( а.с. 166 т.1).

Право власності ОСОБА_3 на вказаний будинок зареєстровано 26 січня 2015 року , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та міститься у спадковій справі( а.с 167-168 т.1).

Відповідно до звіту про оцінювання вищезазначеного жилого будинку, його вартість складає 38764 грн., станом на день оцінювання 31 жовтня 2014 року ( а.с. 134- 142 т.1).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відтак, борг померлого ОСОБА_4 за послуги з електропостачання повинен бути визначений на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не 9 січня 2014 р., як наполягає представник позивача.

За наданим позивачем розрахунком,заборгованість за електропостачання до будинку АДРЕСА_1 ,станом на серпень 2008 року склала 435,04 грн. ( а.с 35 т.1).

Отже, відповідачка , прийнявши спадщину, набула право на будинок, успадкувавши права та обов`язки спадкодавця, отже , і боргове зобов`язання в сумі 435,04 грн.

Вирішуючи питання щодо наявності у кредитора права вимоги за цим зобов`язанням спадкодавця, суд виходить з такого.

Статтею 1281 ЦК України (в редакції, що діяла на час набуття позивачем права вимоги) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив цих строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Судом встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Димитровської міської ради від 9 жовтня 2019 року, ОСОБА_4 , 1945 року народження, проживав за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 , з 29 січня 2000 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . За тим же місцем реєстрації, з 10 лютого 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали : ОСОБА_7 , 1961 року народження, та ОСОБА_8 , 1935 року народження , які не мали з померлим родинних відносин ( а.с 122 т.1).

Також в судовому засіданні встановлено, що Димитровським міським судом Донецької області розглядався позов ДП «Регіональні електричні мережі» до ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за не обліковану та обліковану електричну енергію. Позивачем подано позов про стягнення з відповідачів, як споживачів електричної енергії за адресою проживання в АДРЕСА_1 , боргу у зв`язку із складанням актів за самовільне підключення до електричної мережі енергопостачальника № 27552 від 16 червня 2011 року , № 29055 від 27 лютого 2012 року, № 32471 від 9 січня 2014 року в сумі 5188,75 грн., а також за спожиту обліковану електроенергію, станом на 13 травня 2014 року в сумі 7458,87 грн.

З наданого позивачем розрахунку встановлено, що за період з липня 1999 року по січень 2014 року сума заборгованості за вказаною адресою становить7549,78 грн. (а.с 34т.1).

Представник позивача пояснила, що сума заборгованості ,станом на 9 січня 2014 року, становить 7465,3 грн., але розрахунок вказаної суми суду не надано.

В судовому засіданні встановлено, що позивач наприкінці 2014 року звертався до Димитровського міського суду Донецької області з позовом про стягнення з ОСОБА_4 боргу за спожиту електроенергію за вищезазначеною адресою.

Представником відповідача на доказ обізнаності позивача про смерть ОСОБА_4 надав ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 27 січня 2015 року, за якою представник позивача - ДП «Регіональні електричні мережі» звернувся до суду з письмовою заявою про закриття провадження в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4 , оскільки останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У постановленій судом ухвалі про закриття провадження містилося посилання на інформацію відділу державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції в Донецькій області , датованої 25 грудня 2014 року ( а.с. 67 т.1).

Суд виходить з того, що про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 ДП «Регіональні електричні мережі» дізналось у строк до 27 січня 2015 року і його представник звернувся до суду з письмовою заявою до Димитровського міського суду Донецької області про закриття провадження в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4 , оскільки останній помер. Наведений доказ свідчить про очевидну проінформованість позивача про смерть боржника ОСОБА_4 , а отже і про відкриття спадщини.

Вказану проінформованість позивача про смерть спадкодавця ОСОБА_4 підтвердила в судовому засіданні і свідок ОСОБА_6 , яка повідомила, що в жовтні 2014 року, вона на підставі довіреності від імені ОСОБА_3 , звернулась до позивача із заявою про підключення спірного будинку до електропостачання. На вимогу співробітників Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі , свідок сплатила 578,5 грн. за підключення електроенергії до будинку АДРЕСА_1 , що підтверджено копією квитанції від 6 жовтня 2014 року ( а.с 65 т.1).

Таким чином, ураховуючи приписи ч. 2 ст. 1281 ЦК України, позивач повинен був пред`явити вимогу до спадкоємця померлого ОСОБА_4 у термін до 27 січня 2016 року. Натомість, позивач звернувся з такою вимогою лише 18 листопада 2018 року , тобто, з пропуском строку, визначеного ч. 2 ст. 1281 ЦК України, будучи втратившим право вимоги до спадкоємця, що є підставою для відмови у позові.

Представник позивача в судовому засіданні наполягала, що ДП «Регіональні електричні мережі» хоча і були обізнані про смерть ОСОБА_4 , все ж не були повідомлені хто конкретно прийняв спадщину, що перешкоджало пред`явити вимогу до спадкоємця боржника.

Суд розцінює таке посилання як безпідставне з огляду на те, що стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, яка діяла на час відкриття спадщини, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі та прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Суд виходить з того, що вищенаведена норма матеріального права пов`язує настання строку пред`явлення вимоги до спадкоємців від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а не з часу його обізнаності щодо наявності спадкоємців, які прийняли спадщину.

Така позиція висловлена у постанові ВС від 11.07.2018 у справі № 495/1933/15-ц).

За таких обставин, оскільки позивач, як кредитор, протягом встановленого ст. 1281 ЦК України строку не пред`явив своїх вимог до спадкоємця боржника ОСОБА_4 , він позбавлений права такої вимоги у силу положень ч. 4 ст. 1281 ЦК України, а тому позов не підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог за період з 15 серпня 2008 року ( день смерті спадкодавця) по 9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд виходить з такого.

ОСОБА_3 , будучи спадкоємицею померлого ОСОБА_4 , після його смерті успадкувала право власності на спадкове майно жилий будинок АДРЕСА_1 , який згодом, за договором купівлі-продажу житлового будинку від 10 липня 2017 року , продала ОСОБА_5 .

Відтак, у вказаний період відповідачка була власником вищезазначеного будинку.

У позовній заяві та в судовому засіданні представник позивача наполягала на стягненні заборгованості за електропостачання з відповідачки,в тому числі і за вказаний період, як із спадкоємиці померлого батька, відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, зазначаючи, що до неї перейшли права та обов`язки спадкодавця. Представник підтвердила, що стягнення з відповідачки має провадитись саме як із спадкоємиці померлого, за яким був відкритий особовий рахунок і провадились нарахування до 9 січня 2014 року ( часу відключення від електропостачання в будинку). Отже, представник не заявив вимоги до відповідачки, як до власника будинку.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на те, що відповідно до ст.ст 1218,1220 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця, заборгованість за електропостачання за період з 15 серпня 2008 року ( день смерті спадкодавця) по 9 січня 2014 року не може бути визнана як заборгованість спадкодавця та стягнута з відповідачки як із спадкоємиці померлого.

Натомість , позивачем не заявлена вимога про стягнення боргу з відповідачки як власника жилого будинку, отриманого у спадок, а тому і в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1216-1218,1220,1261,1268,1281 ЦК України,ст.ст.12,13,81,263-264 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії ДП "Регіональні електричні мережі" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за обліковану електричну енергію відмовити повністю.

Апеляційна скарга може бути подана сторонами до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач : Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії ДП "Регіональні електричні мережі", юридична адреса - пров. Кузнецький, 1-Б, м.Мирноград Донецької області ,.

Відповідачка: ОСОБА_3 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 06 березня 2020 року.

Суддя Ю.В.Щербак