Провадження № 2-з/638/188/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова

в складі головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Дзюба Є.О.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Прядко Олександра Олександровича про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сальваровська Ніна Ігорівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович, про визнання виьокнавчого напису нотаруса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати виконавчий напис № 1967 від 13.11.2019, виданий ПН КМНО Сальваровською Н.І. про стягнення заборгованості за договором між батьками про участь у вихованні дитини, посвідчений 10.06.2015 та зареєстрованого у реєстрі за № 1147 таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача документально підтверджені судові витрати по справі.

02.03.2020 представником ОСОБА_3 адвокатом Прядко О.О. до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить зупинити в рамках виконавчого провадження № 60637079 стягнення за виконавчим написом ПН КМНО Сальваровської Н.І. від 13.11.2019, посвідченого за реєстровим № 1967 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. скасувати накладений у межах виконавчого провадження ВП № 60637079 постановою від 27.11.2019 арешт на майно боржника, а саме на корпоративні права ОСОБА_1 в розмірі 100% статутного капітала ТОВ «Восток-Агро», 100% статутного капіталу ТОВ «ТК «Агротрейд»; скасувати накладений постановою від 18.11.2019 арешт грошових коштів на рахунках боржника; скасувати накладений постановою від 18.11.2019 арешт усього нерухомого майна боржника.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. накласти арешт на майно боржника, яке є співмірним із сумою виконавчого напису, а саме 1/8 частки у праві власності на індивідуальний дачний будинок загальною площею 362,8 кв.м. та 1/8 частки земельної ділянки, загальною площею 0,05 надану для індивідуального дачного будівництва, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вартість арештованого майна значно, а саме: в дванадцять разів перевищує розмір боргу, зазначеному у виконавчому документі приватного нотаріуса. Крім того, позивач здійснює підприємницьку діяльність, прибуток від здійснення підприємницької діяльності є основним джерелом його доходів. Арешт банківських рахунків фактично заблокував діяльність позивача, оскільки він не має змоги проводити будь-які розрахунки із контрагентами. Також з моменту накладення арешту на банківські рахунки у позивача не має змоги отримувати грошові кошти та здійснювати виплату аліментів згідно із Договором про участь у вихованні та утриманні дитини. Також зазначають, що позивач має непогашені кредитні зобов`язання перед банківськими установами, які автоматично списують грошові кошти з його рахунку. Наявність арештів на рахунках позивача компрометує його репутацію як відповідального позичальника і може створити умови для відмови позивачу у майбутньому для отримання кредитів.

Крім того, зазначає, що, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті стягнення на підставі оспорюваного виконавчого є необхідність вжиття співмірних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті.

Вивчивши надану заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так заявник в заяві про забезпечення позову просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, що є фактичним вирішення питання по суті.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зупинення стягненя коштів на утримання дитини є порушенням ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якоїкожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Посилання представника позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, судом не приймаються, оскільки спосіб, яким представник позивача просить забезпечити позов є фактичним втручанням в діяльність приватного виконавця. Крім того, представником позивача не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Також суд звертає увагу, що забезпечення позову, перш за все, спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо. Позивачем та його представником не надано доказів того, що дії відповідача якимось чином будуть спрямовані на приховання, відчуження або знищення майна.

Таким чином, позивач не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, крім того, вимога заявника по забезпеченню позову за змістом є тотожним задоволенню позову, тому, суд вважає заяву про забезпечення позову безпідставною та необґрунтованою і приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст.149-150,153 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Прядко Олександра Олександровича про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сальваровська Ніна Ігорівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Дзержинського районного суду м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: Т.В. Штих.