Справа № 310/3883/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дністрян О.М.,

при секретарі Уставицькій Н.М.,

за участю позивача та його представника адвоката Петровської В.М., відповідачки, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаївка Бердянського району помер його двоюрідний дядько ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому земельної ділянки ДП №77, ДП №78, п.852, КСП «Україна», Миколаївська сільська рада. Починаючи з 01.05.1998р. та на час смерті дядька ІНФОРМАЦІЯ_1 , він постійно проживав із ним у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, він потребував догляду у зв`язку зі станом здоров`я. Так склалось, що на початку 1998 року через конфлікти він фактично пішов зі своєї сім`ї, йому не було де жити, і він оселився в будинку своєї бабусі ОСОБА_6 та її сина його дядька ОСОБА_5 .. На той час йому було 27 років, він працював та мав дохід. Вони стали мешкати однією сім`єю, мали один бюджет та вели спільне господарство. Бабуся була непрацездатною за віком та за станом здоров`я, дядько ніде не працював за станом здоров`я (своєї сім`ї він не мав, його сім`єю були мати та він) і їм потрібна була його допомога як фінансова, так і фізична. Він обробляв город біля будинку, утримував в належному стані будинок та прилеглу до нього територію, робив ремонти в будинку, купував продукти харчування для всіх, ліки, готував їсти, та робив хатню роботу. ІНФОРМАЦІЯ_2 бабуся померла від тривалої хвороби серця, він похоронив її та продовжував жити разом з дядьком, який після смерті матері впав в депресивний стан і потребував постійного стороннього догляду. Він доглянув дядька та коли той помер, займався організацією його поховання самостійно. Таким чином вважає, що вони з дядьком ОСОБА_5 проживали однією сім`єю за однією адресою понад п`ять років до дня його смерті. Встановлення факту проживання разом із дядьком однією сім`єю необхідно йому для того, щоб у подальшому реалізувати свої спадкові права. Відповідач ОСОБА_4 заперечує проти його права на спадкування, зазначає, що саме вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , що в неї є заповіт, проте не показує його, тому між ними є спір про право. Просив суд встановити факт його постійного проживання разом із дядьком ОСОБА_5 однією сім`єю з 01.05.1998р. по день смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач та його представник адвокат Петровська В.М. (ордер ЗП №77894 від 19.03.2019р.) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Також позивач пояснив суду, що він з 25 вересня 1993 року одружений з ОСОБА_7 , мають двох дітей 1996 року народження та 2003 року народження, вони живуть за адресою: АДРЕСА_2 , за цією ж адресою також зареєстрований і він до теперішнього часу.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення та пояснила, що вона на спадщину не претендує, ОСОБА_6 це її рідна тітка, а ОСОБА_5 двоюрідний брат. Вона вирішила, що оскільки позивач доглядав за ними, то нехай спадок буде йому. Організацією поховання ОСОБА_8 займалася вона разом з позивачем. У ОСОБА_8 своєї сім`ї та дітей не було, він тяжко хворів та жив з матір`ю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що позивача знає як односельця, а з відповідачкою живе в одній громаді. Знала цю сім`ю, оскільки працювала в аптеці. Коли залишилися ОСОБА_8 з матір`ю, то він вже тяжко хворів, він в армії був опромінений. Позивач їм постійно допомагав, вона бачила його на городі, бачила як він рубав їм дрова. Знає також, що у позивача є сім`я в с. Червоне поле, є там діти.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що з 2000 року живе в с. Миколаївка, знає позивача як односельця, по АДРЕСА_1 жили його тітка та дядько, він його там часто бачив, позивач з ними також жив, на роботу їздив в с.Червоне поле.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 05.11.2004р., довідки старости села Миколаївка №№ 420,421 від 06.03.2019р.). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 10,5326га, що розташована ДП № 77, ДП № 78, п.852 КСП «Україна» Миколаївської сільської ради, що належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №058279 від 17.12.2003р.

З відповіді Бердянської районної державної нотаріальної контори від 16.11.2019р. № 1382/01-16 вбачається, що після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ніхто зі спадкодавців з заявами про прийняття спадщини не звертався і спадкова справа не заводилась.

За ч.1 та ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільного проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Як вбачається з вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на засади змагальності у цивільному судочинстві позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, мав би довести шляхом надання суду належних та допустимих доказів, що він не менше 5 років до дня смерті ОСОБА_5 проживав з ним однією сім`єю, а саме, що вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_3 вказані обставини не доведені. Так, позивачем суду не було надано жодних документальних доказів, зокрема, чеків на придбання ліків, продуктів, речей, інші документальні підтвердження, тощо, які б підтвердили взаємні права та обов`язки між ним та ОСОБА_5 , а з пояснень свідків у судовому засіданні встановлено, що він деякий час жив у своїх родичів та враховуючи їх вік та стан здоров`я, підтримував їх та надавав допомогу. Більш того, як пояснила свідок ОСОБА_9 у позивача є своя сім`я, що проживає у с. Червоне поле, саме ці обставини в судовому засіданні підтвердив і позивач ОСОБА_3 , пояснивши суду, що він з 25 вересня 1993 року одружений з ОСОБА_7 , вони мають двох дітей 1996 року народження та 2003 року народження, які живуть за адресою: АДРЕСА_2 , за цією ж адресою також зареєстрований і він до теперішнього часу.

Таким чином, незважаючи на визнання відповідачкою ОСОБА_4 позову суд не вбачає підстав для його задоволення, крім того, суд вважає, що ОСОБА_4 не є належним відповідачем, оскільки з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до нотаріуса вона не зверталась та не претендує на спадщину, що також є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10-13, 19, 76-81, 259, 263-265ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 .

Повний текст рішення буде складено до 14 лютого 2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Дністрян