РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

представника позивачки - адвоката Ромашко Л.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вимоги за яким уточнила заявою від 02.12.2020 р.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 18 травня 2002 року між нею - ОСОБА_3 та відповідачем - ОСОБА_1 , зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану міста Рівне зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації актів про одруження за № 434. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з розбіжністю поглядів на життя та не сумісністю характерів, між ними постійно виникають непорозуміння та сварки. Тривалий час нормальних подружніх стосунків між ними не існує, між ними втрачено почуття взаємної поваги та любові, вони мають різні погляди на подальше життя, а шлюб між ними існує лише формально, проживають окремо. Вважає, що спільне подружнє життя і збереження шлюбу не тільки не можливе, а й суперечить її інтересам. За час перебування в шлюбі у них народились дві доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають з нею та утримуються за її рахунок. Відповідач надає кошти для утримання дітей, але цих грошей не вистачає. Домовленість щодо надання постійної матеріальної допомоги на утримання дітей з відповідачем відсутня. Між нею та відповідачем на момент пред`явлення цього позову не досягнуто домовленості з приводу матеріального утримання та виховання доньок. Просила розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадського стану м. Рівне, актовий запис в Книзі реєстрації актів про одруження від 18.05.2002 за №434. Залишити за нею прізвище - ОСОБА_6 . Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 5035,00 (п`ять тисяч тридцять п`ять гривень) грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення кожною дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви просила справу слухати без її участі, за участі представника. Представник позивачки адвокат Ромашко Л.Г. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Додатково пояснила, що подружні відносини між сторонами припинені з вересня 2020 року, з цього часу проживають окремо. Відповідач сплачував аліменти добровільно з дати подачі позову по 5100 грн. по листопад місяць 2020р. включно. Вказала, що стосунки між подружжям зіпсувалися, оскільки відповідач зловживав спиртними напоями. Відповідач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги визнав частково. Підтримав подані до суду письмові пояснення та просив їх врахувати при ухваленні рішення. Не заперечив проти розірвання шлюбу, оскільки мала місце подружня зрада позивачки, намагався примиритися, проживають окремо. Сплачує аліменти в добровільному порядку, не заперечив проти стягнення їх у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. на двох дітей щомісячно, що становить 1/3 частку від його заробітної плати. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.05.2002 року відділом РАГС м.Рівне, актовий запис за № 434. З оглянутого судом свідоцтва про народження вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 1252, зареєстрований відділом РАГС м.Рівне та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 810, зареєстрований Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружні стосунки припинені з серпня 2020 року та відновлювалися. Сторони проживають окремо, спільного господарства , бюджет не ведуть, не мають спільних інтересів і не піклуються один про одного. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю, сім`я розпалася з вини обох сторін. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги Виходячи з достовірно встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що між сторонами відсутні почуття любові, поваги, взаєморозуміння. Примирення не можливе , оскільки взаємної волі сторін на спільне проживання немає. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них та неповнолітніх дітей. За наведених обставин, шлюб слід розірвати. Після розлучення залишити позивачці прізвище " ОСОБА_6 ".Судом також встановлено, що спільні діти сторін проживають з позивачкою. З моменту пред`явлення ОСОБА_2 позову, відповідач в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, що підтверджується оглянутими судом копіями виписок з банку. Проте, сторонами не досягнуто домовленості з приводу подальшої участі відповідача в утриманні дітей, а тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення прав дітей на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їх утримання. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлено, що ОСОБА_1 офіційно працевлаштований , що підтверджується довідкою про доходи № 8 від 13.07.220 р., виданою ТзОВ «Ексел Ойл», загальний дохід за період з 05.05.20 по 30.06.20, за винятком аліментів становить 30214, 64 грн. Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього утриманців, тощо), судом не встановлена. Оскільки, судом не встановлено наявних боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 , з моменту пред`явлення позову до суду, то суд вважає, що кошти, які відповідач перераховував позивачці, сплачувалися як аліменти на утримання дітей. Представник позивачки у своїх поясненнях в судовому засіданні не заперечила факту отримання грошових переказів від відповідача. Враховуючи вищевстановлені факти, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають до стягнення не з моменту пред`явлення позову до суду, а з 01.12.2020 р. , оскільки за листопад 2020р.включно аліменти сплачені, претензій до розміру сплачених аліментів у позивачки немає. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають аліменти на утримання на утримання доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 027,00 грн..на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зі щорічною індексацією згідно закону, щомісячно, починаючи з 01.12.2020 р. і до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів визначався з 1/3 частки від заробітної плати відповідача з якої на кожну дитину приходиться по 1/6 , яка у грошовому виразі становить 2027,00 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 01.12.2020 р. по 31.12.2020 р. - допустити до негайного виконання. Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 840,80 грн. від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 55, 110, 112, 115 , 180, 182, 191 СК України, керуючись 12,81,141,264-268,273,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 18.05.2002 року відділом РАГС м. Рівне , актовий запис № 434, розірвати. Після розлучення залишити позивачці прізвище " ОСОБА_6 ".

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Рівне , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 027 (дві тисячі двадцять сім) грн.. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зі щорічною індексацією згідно закону, щомісячно, починаючи з 01.12.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Рівне , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 027 (дві тисячі двадцять сім) грн.. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зі щорічною індексацією згідно закону, щомісячно, починаючи з 01.12.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 01.12.2020 р. по 31.12.2020 р. - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок ) грн. 80 коп. в прибуток державного бюджету. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивачка ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Повний текст рішення виготовлено 08.12.2020 року.

Суддя: О.В.Панас