Справа № 939/475/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2020 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді Стасенка Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Клопот О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області цивільну справу за заявою представника заявників - адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявників - адвокат Корнієнко А.А. в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до районного суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дитина жіночої статі.

Документом, що підтверджує факт народження їхньої дитини, є медична довідка, видана органами на непідконтрольній Україні території, у зв`язку з чим Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовив у проведенні державної реєстрації народження.

Просив встановити факт народження дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим, а також встановити дані про батьків, а саме: мати ОСОБА_1 , громадянка України, а батько ОСОБА_2 , громадянин Російської Федерації.

Заявники ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та представник заявників - адвокат Корнієнко А.А. на розгляд справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи представник заявників повідомлений належним чином, просив провести розгляд справи у відсутності заявників та представника заявників.

Заінтересована особа Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, повідомила про можливість розгляду справи за відсутності представника відділу.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянки України, виданого Київським РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в Криму 31 травня 2001 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка міста Вільнюс, Літва, з 13 березня 2003 року зареєстрована в АДРЕСА_1 . (а.с. 8-11)

З копії паспорту громадянина Російської Федерації, виданого відділом внутрішніх справ Богучарського району Воронезької області 18 січня 2007 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Степанакерт Республіки Азербайджан, з 05 вересня 2002 року зареєстрований в АДРЕСА_2 . (а.с. 12)

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом запису актів цивільного стану Ленінського району міста Севастополя управління РАЦС міста Севастополя 24 серпня 2017 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (після укладення шлюбу ОСОБА_3 ) 22 січня 2016 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис за № 37. (а.с.14)

Як убачається з копії довідки від 19 лютого 2020 року № 20, ОСОБА_4 , 1985 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 в Сімферопольському клінічному пологовому будинку № 1 міста Сімферополя народила дитину жіночої статі. (а.с. 20)

Відповідно до копії виписного епікризу за № 12580, ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилася на лікуванні у відділі патологій новонароджених та недоношених дітей Державного закладу "Республіканська дитяча клінічна лікарня" міста Сімферополя з 29 жовтня 2019 року по 12 листопада 2019 року. (а.с. 15-19)

Як убачається з відмови Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26 лютого 2020 року за № 569/21.7 - 45, у проведенні державної реєстрації народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини жіночої статі у ОСОБА_1 на підставі довідки про народження № 2951 від 19 лютого 2020 року, яка видана Сімферопольським клінічним пологовим будинком № 1, відмовлено. (а.с. 21)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

За правилами ст. 1, 9, 17, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах проти Туреччини ("Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ila§cu and Others v.Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) , який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження її дитини, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є ОСОБА_1 та її дитина, суд приймає рішення на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, та які, як виняток, приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо встановлення факту народження дитини, оскільки в даному випадку реєстрація народження дитини неможлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги про встановлення факту народження дитини підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Порядок проведення державної реєстрації народження фізичної особи та її походження здійснюється відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України за № 52/5 від 18 жовтня 2000 року.

Відповідно до п. 21 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України за № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, якщо батьки мають спільне прізвище, то це прізвище присвоюється і дітям.Відповідно до п. 22 Правил, - власне ім`я дитини визначається за згодою батьків, а по батькові дитині присвоюється за власним іменем батька, відповідно до п. 23 зазначеного порядку.

Як убачається зіспільної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 10 лютого 2020 року, адресованої Бучанському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 визнає себе батьком дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 , проте відповідно до письмової відмови, цей відділ розглянув лише документи щодо державної реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 .

Доказів, щоОСОБА_2 звертався до Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про визнання його батьком дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 , до заяви не додано.

Оцінюючи викладене, суд вважає за необхідне встановити лише факт народження дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Вільнюс, Літва, громадянки України, а в іншій частині заяву залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України,підлягаєнегайному виконанню.

Керуючись ст. 3, 9, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" від 15 квітня 2014 року, ст. 144 Сімейного кодексу України, ст. 259, 263-265, 315, 316, 317, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву представника заявників - адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України задовольнити частково.

Встановити факт народження дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Вільнюс, Літва, громадянки України.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Головуючий-суддяГ.Стасенко