Ухвала

04 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 2-4688/11

провадження № 61-9152св19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Ступак О. В., Усика Г. І., у справі за поданням державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Калинець Х. Р. про визначення частки майна боржника у цивільній справі № 2-4688/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року і витребувано зі Святошинського районного суду м. Києва цивільну справу № 2-4688/11.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду: Погрібного С. О., Ступак О. В., Усика Г. І., на підставі пункту 4 частини першої статті 36 ЦПК України у зв`язку з тим, що допущено порушення порядку визначення суддів для розгляду цивільних справ № 2-3866/11 (провадження № 61-17568св18) та № 2-4688/11 (провадження № 61-9152св19).

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Погрібного С. О. визнано необґрунтованим та передано для вирішення у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді. Враховуючи, що судді Ступак О. В. та Усик Г. І. не входили до складу постійної судової колегії, визначеної у порядку автоматизованого розподілу цієї справи на час вирішення заявленого відводу, подана заява про відвід цих судів вирішенню не підлягала.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Погрібного С. О. відмовлено.

На підставі повідомлення судді Погрібного С. О. від 02 листопада 2020 року відповідно до підпункту 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Раси суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, підпункту 4.2.5 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8, та у зв`язку із перебуванням судді Олійник А. С. у відпустці, яка не є суддею-доповідачем, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2020 року здійснено заміну судді Олійник А. С. на суддю Усика Г. І.

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2020 року справу призначено до розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 19 листопада 2020 року справу призначено судді-доповідачеві Погрібному С. О., судді, які входять до складу колегії: Ступак О. В. - головуючий, Гулейков І. Ю., Усик Г. І., Яремко В. В.

Зважаючи, що для розгляду справи колегією у складі п`яти суддів визначено додатково суддів Ступак О. В. та Усика Г. І., заява ОСОБА_1 про відвід цих суддів підлягає розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року заяву про відвід суддів: Ступак О. В., Усика Г. І., визнано необґрунтованою і передано судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Черняк Ю. В. (на підставі протоколів автоматизованого розподілу від 03 грудня 2020 року).

Підстави для відводу судді визначено статтею 36 ЦПК України.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК Україниза результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів мотивовано посиланням на пункт 4 частини першої статті 36 ЦПК України, відповідно до якого суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши підстави, з яких заявлено відвід суддям Ступак О. І. та Усику Г. І., вважаю, що підстави для задоволення заяви відсутні.

Статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

До складу не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Порядок визначення складу суду визначений статтею 33 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Згідно з підпунктом 15.4 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу

Обставини, викладені у заяві про відвід суддів, не свідчать про існування підстав, визначених у пункті 4 частини першої статті 36 ЦПК України, щодо порушення порядку визначення колегії суддів для розгляду справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» (CASE OF BILUHA v. UKRAINE)).

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Ураховуючи викладене, заяваОСОБА_1 про відвід суддів: Ступак О. В. та Усика Г. І., не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених частиною першою статті 36 ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів: Ступак О. В., Усика Г. І., у справі за поданням державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Калинець Х. Р. про визначення частки майна боржника у цивільній справі № 2-4688/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк