Справа № 366/11/20
Провадження № 2/366/172/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2020 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді Гончарука О.П. при секретарі Потопальській О.В., розглянувши в судовому засіданні в смт. Іванкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оранської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до Оранської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги мотивовує, тим, що позивач звернулась до державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П., однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме житловий будинок, який належав її померлому чоловіку ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач Оранська сільська рада Іванківського району Київської області подала заяву про визнання позову.

З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини:

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Виконкомом Оранської сільської ради Іванківського району Київської області, зроблено відповідний актовий запис № 2 /а.с. 6/.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.05.1974 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 /а.с. 5/.

Згідно Довідки № 96 від 13.02.2019 р., виданої виконкомом Оранської сільської ради Іванківського району Київської області, вбачається, що згідно записів в погосподарчій книзі № 4 Оранської сільської ради (2016-2023 роки) особовий рахунок № 0369/1 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2 , 1944 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.8/.

Позивач спадщину за заповітом прийняла в установленому законом порядку, подавши до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, зареєстровану в реєстрі за № 176 від 15.02.2019 р.

Постановою державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів , що посвідчують право власності на житловий будинок /а.с.7/.

Із постанови державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П. вбачається, що після ОСОБА_2 , 1944 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину прийняла ОСОБА_1 , заявою № 176 зареєстрованою 15.02.2019 року. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовилися, про що свідчать заяви № 174, 175 зареєстровані 15.02.2019 року.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 11.11.2019 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживав в АДРЕСА_1 . Встановлено факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Іванків Іванківського району Київської області: державних актів на право власності на земельні ділянки Серії НОМЕР_2 № НОМЕР_3 ; Серія ЯК НОМЕР_4 , Серії НОМЕР_5 /а.с.18-20/.

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1. ст. 1267 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів.

Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується записами з погосподарської книги № НОМЕР_6 , особовий рахунок № НОМЕР_7 , за якою головою домогосподарства є ОСОБА_2 .

Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 125,7 кв. м., житловою площею 37,9 кв. м., допоміжною (підсобною) площею 59,1 кв.м., літніх неопалюваних приміщень площею 28,7 кв.м. /а.с.9-13/.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина, і воно було успадковане за законом його дружиною ОСОБА_1 .

Таким чином позивач прийняв спадщину після чоловіка і набула право власності на належний чоловіку вказаний нею будинок в порядку спадкування, тобто з законних підстав.

Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист.

Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 12,13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_8 , право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з наступних будівель і споруд:

-житловий будинок, загальною площею 125,7 кв.м. (жила площа 37,9 кв.м), вказаний в технічному паспорті под. літерою «А»;

-сарай, площею 49,3 кв.м, вказаний в технічному паспорті под. літерою «Б»;

-літня кухня, площею 14,1 кв.м., вказана в технічному паспорті под. літерою «В»;

-сарай, площею 15,7 кв.м., вказаний в технічному паспорті под. літерою «Г»;

-навіс, площею 20,0 кв.м., вказаний в технічному паспорті под. літерою «Д»;

-навіс, площею 31,9 кв.м., вказаний в технічному паспорті под. літерою «Е»;

-погріб, площею 12,8 кв.м., вказаний в технічному паспорті под. літерою «Ж»;

-навіс, площею 16,2 кв.м., вказаний в технічному паспорті под. літерою «З»;

-хвіртка, вказана в технічному паспорті за № 1;

-ворота, вказані в технічному паспорті за № 2;

-хвіртка, вказана в технічному паспорті за № 3;

-хвіртка, вказана в технічному паспорті за № 4;

-ворота, вказані в технічному паспорті за № 5;

-огорожа, вказана в технічному паспорта за № 6;

-огорожа, вказана в технічному паспорта за № 7;

-огорожа, вказана в технічному паспорта за № 8;

-огорожа, вказана в технічному паспорта за № 9;

-колодязь, вказаний в технічному паспорта за № 10.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлено 25.02.2020 р.

Суддя: О.П. Гончарук