Справа №: 398/1748/17
провадження №: 2/398/29/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" лютого 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Карпушевої О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ковальов А.І.,

відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Пороло М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Олександрії в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 717 479,69 грн. боргу за договором позики від 15 березня 2014 року, 400 029,31 грн. процентів за договором позики за період з 16.05.2014 року по 14.05.2017 року, 6 412,54 грн. інфляційний втрат та 64 573,17 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 січня 2016 до 14 травня 2017 року. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 15 березня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 35 925,00 грн. зі строком повернення до 01 липня 2014 року та 25 744,00 долара США зі строком повернення до 31 грудня 2015 року. Проте у встановлений договором строк відповідач не виконав перед ним свої зобов`язання за договором позики. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідача борг за договором позики від 15 березня 2014 року в розмірі 717 479,69 грн., 400 029,31 грн. процентів за договором позики за період з 16 травня 2014 року до 14 травня 2017 року, 6 412,54 грн. інфляційних втрат та 29 426,49 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 січня 2016 до 14 травня 2017 року (а. с. 1 3, 231).

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ковальов А.І. підтримав позовні вимоги, з урахуванням їх уточнень. Додатково пояснив, що відповідно до розписки позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 35 925,00 грн. зі встановленим терміном повернення до 01 липня 2014 року та 25 744,00 доларів США термін повернення до 31 грудня 2015 року. Грошові кошти повернуті не були, тому просить стягнути суму боргу за розпискою, відсотки за користування кредитом в розмірі 400 029,31 грн., які обраховані відповідно до облікової ставки Національного банку України, за період з 16 травня 2014 року до 14 травня 2017 року, інфляційні 6 412,54 грн. та 3% річних 29 426,49 грн. за період з 01 січня 2016 до 14 травня 2017 року. Зауважив, що на суму боргу у гривнях в розмірі 35 925,00 грн., без врахування відсотків, обчислених відповідно до облікової ставки Національного банку України, нараховані інфляційні втрати та 3% річних згідно з ст. 625 ЦК України за період з 01 січня 2016 до 14 травня 2017 року. Суму боргу в доларах США в розмірі 25 744,00 доларів США спочатку було переведено у гривну по офіційному курсу, а потім нараховані відсотки за користування коштами відповідно до облікової ставки Національного банку України за період з 16 травня 2014 року до 14 травня 2017 року. Також зазначив, що на суму боргу у доларах США в розмірі 25 744,00 доларів США, яку було переведено у гривню, без врахування відсотків, обчислених відповідно до облікової ставки Національного банку України, нараховані 3% річних згідно з ст. 625 ЦК України за період з 01 січня 2016 до 14 травня 2017 року. Тобто нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснювалось виключно на суму боргу за розпискою.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач в позові зазначив неправдиву інформацію. Від позивача він ніколи не отримував грошові кошти і не писав розписку. Позивач працював у його сільськогосподарському підприємстві на посаді виконуючого обов`язки директора. Неодноразово позивач отримував від нього значні суми грошових коштів, що підтверджується відповідними документами. Син позивача також працював на його підприємстві. Після виявлення крадіжок та підробки документів, а саме: наказу про звільнення позивача та призначення на ту посаду його сина, позивача і його сина було звільнено. За фактом підробки документів він звертався до поліції. Під час звільнення позивач йому погрожував. Вважає даний позов наслідком конфлікту між ними. Пояснив, що звертався з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи, надав вільні зразки підписів та експериментальні зразки підпису попередньому складу суду. Через значну вартість експертизи ним не було її оплачено.

Представник відповідача адвокат Пороло М.М. теж заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої якості (ст. 1046 ЦК України). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі 6-1103цс16, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, від 18 вересня 2013 року №6-63цс13 та постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі №524/4946/16-ц.

15 березня 2014 року відповідач видав розписку позивачу, в якій зазначив, що отримав від позивача в борг 35 925,00 грн. зі строком повернення до 01 липня 2014 року та 25 744,00 долара США зі строком повернення до 31 грудня 2015 року (а. с. 7).

Відповідач оспорював факт складення ним розписки у зв`язку з чим подав клопотання про призначення експертизи, яке ухвалою суду від 22 травня 2018 року було задоволено, призначено експертизу та зупинено провадження у справі (а. с. 83, 86).

07 листопада 2018 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи вільних зразків підписів ОСОБА_2 в оригіналах різних документів за 2010, 2011, 2012 року, попередні роки, не менше 15 зразків, якісну ксерокопію першої сторінки паспорту з підписом ОСОБА_2 ; вільних зразків почерку ОСОБА_2 в оригіналах різних документів за 2010, 2011, 2012 року, попередні роки, не менше 15 зразків; додаткові експериментальні зразки рукописного запису розписки та зразків підписів ОСОБА_2 , відібраних та посвідчених у відповідності до рекомендацій; посвідчити вже відібрані експериментальні зразки рукописного запису розписки та підписів особою, яка їх відібрала та зазначити в якому положенні та темпі виконані зразки (а. с. 98 99).

15 листопада 2018 року судом направлено на адресу експертної установи витребувані документи (а. с. 101).

Згідно з розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2018 року №807-р про призначення повторного автоматичного розподілу справ та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, 19 грудня 2018 року справа №398/1748/17 (провадження №2/398/214/18) розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Авраменку О.В. (а. с. 110, 111).

09 січня 2019 року справа повернута до суду з експертної установи. Експертиза проведена не була, у зв`язку з ненаданням додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи та нездійсненням оплати за експертизу (а. с. 113 114).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в тому числі і шляхом вручення судової повістки його представнику адвокату Швецю С.В., в судові засідання, призначені на 15 лютого 2019 року, 18 березня 2019 року та 23 квітня 2018 року, не з`явився (а. с. 120, 123, 130, 131, 134, 140, 142).

Зазначене позбавило можливості суд відібрати та посвідчити у відповідності до рекомендацій експериментальні зразки рукописного запису розписки та зразків підписів ОСОБА_2

23 квітня 2019 року за клопотанням представника відповідача повторно було призначено почеркознавчу експертизу (а. с. 144 145).

11 червня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи вільних зразків підписів ОСОБА_2 в оригіналах різних документів за 2010, 2011, 2012 року, попередні роки, не менше 15 зразків, якісну ксерокопію першої сторінки паспорту з підписом ОСОБА_2 ; вільних зразків почерку ОСОБА_2 в оригіналах різних документів за 2010, 2011, 2012 року, попередні роки, не менше 15 зразків; додаткові експериментальні зразки рукописного запису розписки та зразків підписів ОСОБА_2 , відібраних та посвідчених у відповідності до рекомендацій; посвідчити вже відібрані експериментальні зразки рукописного запису розписки та підписів особою, яка їх відібрала та зазначити в якому положенні та темпі виконані зразки (а. с. 98 99).

З метою розгляду клопотання експерта 12 червня 2019 року провадження у справі було поновлено та призначено підготовче судове засідання на 26 червня 2019 року (а. с. 152).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в тому числі і шляхом вручення судової повістки його представнику адвокату Швецю С.В. та направлення СМС-повідомлення, в судові засідання, призначені на 26 червня 2019 року та 30 липня 2019 року, не з`явився (а. с. 34, 35, 160, 161, 162, 165, 174, 175, 176). Крім того, представнику відповідача адвокату Швецю С.В. вручено копію клопотання експерта та рахунок на оплату вартості експертизи (а. с. 166).

Зазначене позбавило можливості суд відібрати та посвідчити у відповідності до рекомендацій експериментальні зразки рукописного запису розписки та зразків підписів ОСОБА_2 . Крім того, відповідачем не надано додатково витребувані експертом документи.

Ухвалою суду від 30 липня 2019 року справу повторно направлено до експертної установи для продовження експертизи (а. с. 182).

10 вересня 2019 року справа повернута до суду з експертної установи без проведення експертизи та надання висновку у зв`язку з ненаданням додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи та нездійсненням оплати за експертизу (а. с. 184 186).

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Положення зазначеної статті було роз`яснено учасникам справи, в тому числі відповідача та його представнику.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ухилився від подання експертам необхідних матеріалів та документів, без яких провести експертизу неможливо, а тому суд відмовляє відповідачу у визнанні факту нескладання ним розписки від 15 березня 2014 року, для з`ясування чого експертиза була призначена.

Отже, оцінюючи зміст зазначеної розписки, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини за договором позики, відповідно до яких відповідач зобов`язався повернути позивачу борг в сумі 35 925,00 грн. до 01 липня 2014 року та борг в сумі 25 744,00 долара США до 31 грудня 2015 року.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду .

Наявність у позивача оригіналу розписки від 15 березня 2014 року свідчить про неповернення боргу ОСОБА_2 (а. с. 7).

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторонами було погоджено строк виконання зобов`язань (у гривні до 01 липня 2014 року, у доларах США до 31 грудня 2015 року), однак не було визначено розмір процентів за користування позикою. Враховуючи загальну суму позики, позивач має право на одержання від відповідача процентів від суми позики, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Зі змісту позовної заяви, заяви про уточнення позовних, розрахунків заборгованості, наданих позивачем (а. с. 1 3, 8 12, 231 232), а також пояснень представника позивача адвоката Ковальова А.І. вбачається, що позивач нарахував відсотки за користування позикою у гривні відповідно до облікової ставки Національного банку України, за період з 16 травня 2014 року до 14 травня 2017 року, а інфляційні та 3% річних на суму боргу у гривнях в розмірі 35 925,00 грн., без врахування відсотків, обчислених відповідно до облікової ставки Національного банку України, за період з 01 січня 2016 до 14 травня 2017 року. Суму боргу в доларах США в розмірі 25 744,00 доларів США спочатку було переведено у гривню по офіційному курсу, а потім нараховані відсотки за користування коштами відповідно до облікової ставки Національного банку України за період з 16 травня 2014 року до 14 травня 2017 року. На суму боргу у доларах США в розмірі 25 744,00 доларів США, яку було переведено у гривню, без врахування відсотків, обчислених відповідно до облікової ставки Національного банку України, нараховані 3% річних згідно з ст. 625 ЦК України за період з 01 січня 2016 до 14 травня 2017 року. Тобто нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснювалось виключно на суму боргу за розпискою.

Однак, із зазначеними розрахунками позивача суд не погоджується, з огляду на наступне.

Системний аналіз вищезазначених норм права, які регулюють правовідносини щодо позики, порядок нарахування та розмір відсотків за користування позикою, строк надання позики та строк договору позики, відповідальність за невиконання договірних зобов`язань дає підстави зробити висновок, що право позикодавця нараховувати передбачені законом проценти за користування позикою припиняється після спливу визначеного цим договором строку надання позики. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року справа №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року справа №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18).

Тобто, позивач має право на отримання відсотків, обчислених відповідно до облікової ставки Національного банку України, на суму позики у гривні в межах строку надання позики до 01 липня 2014 року. Аналогічно позивач має право на отримання відсотків, обчислених відповідно до облікової ставки Національного банку України, на суму позики у доларах США в межах строку надання позики до 31 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, суд приходить до висновку, що в межах заявлених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню відсотки, обчислені відповідно до облікової ставки Національного банку України, на суму позики у гривні за період з 16 травня 2014 року по 01 липня 2014 року та на суму позик у доларах США за період з 16 травня 2014 року по 31 грудня 2015 року.

Крім того, позивачем обраховано заборгованість у доларах США в еквіваленті національної валюти України гривні. За таким же принципом обраховано відсотки за користування позикою у доларах США в розмірі облікової ставки Національного банку України.

В той же час, відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Такі правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18) та від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18).

Отже, з відповідача на користь позивача, в межах пред`явлених позовних вимог, підлягає стягненню сума боргу у доларах США в розмірі 25 744,00 доларів США, відсотки, обчислені відповідно до облікової ставки Національного банку України, у доларах США за період з 16 травня 2014 року по 31 грудня 2015 року та 3% річних у доларах США, а не їх еквівалент у національній валюті України.

З урахуванням викладеного з відповідача підлягають стягненню відсотки, обчислені відповідно до облікової ставки Національного банку України, на суму позики у гривні за період з 16 травня 2014 року по 01 липня 2014 року в наступному розмірі:

сума боргу 35 925,00 грн.;

період прострочення з 16 травня 2014 року по 01 липня 2014 року становить 46 днів;

облікова ставка Національного банку України у зазначений період прострочення становила 9,5% річних;

розмір відсотків 35 925,00 грн. х 9,5% / 100 / 365 х 46 = 430,12 грн.

Розмір 3% річних, нарахованих на борг у гривні, в межах заявлених позовних вимог становитиме:

сума боргу 35 925,00 грн.;

період прострочення з 01 січня 2016 року по 14 травня 2017 року становить 499 днів;

35 925,00 грн. х 3% / 100 / 365 х 499 = 1 473,42 грн.

Збитки від інфляційних втрат за період з 01 січня 2016 року по 14 травня 2017 року розраховані за формулою: Індекс інфляції добуток щомісячних індексів за відповідний період, Збитки від інфляції = Сума боргу ? Індексі інфляції / 100% - Сума боргу.

сума боргу 35 925,00 грн.;

Індекси інфляції за вказаний період: січень місяць 2016 року 100.9%; лютий місяць 2016 року 99.6%; березень місяць 2016 року 101.0%; квітень місяць 2016 року 103.5%; травень місяць 2016 року 100.1%; червень місяць 2016 року 99.8%; липень місяць 2016 року 99.9%; серпень місяць 2016 року 99.7%; вересень місяць 2016 року 101.8%; жовтень місяць 2016 року 102.8%; листопад місяць 2016 року 101.8%; грудень місяць 2016 року 100.9%; січень місяць 2017 року - 101.1%; лютий місяць 2017 року 101.0%; березень місяць 2017 року 101.8%; квітень місяць 2017 року 100.9%.

Отже, індекс інфляції за час прострочення грошового зобов`язання у гривні за період з 01 січня 2016 року по 14 травня 2017 року становитиме 6 412,54 грн.

Також з відповідача підлягають стягненню відсотки, обчислені відповідно до облікової ставки Національного банку України, на суму позики у доларах США за період з 16 травня 2014 року по 31 грудня 2015 року в наступному розмірі:

Відсотки розраховані за формулою: сума боргу х облікова ставка НБУ / 100% / 365 днів у році х кількість дні прострочення.

сума боргу 25 744,00 дол. США;

Період нарахування, кількість днів простроченняоблікова ставки НБУ, %Розмір відсотків, дол. США
16.05.2014 17.07.2014, 629,5415,43
17.07.2014 13.11.2014, 11912,51 049,16
13.11.2014 06.02.2015, 8514839,32
06.02.2015 04.03.2015, 2619,5357,59
04.03.2015 28.08.2015, 177303 745,22
28.08.2015 25.09.2015, 2827533,22
25.09.2015 31.12.2015, 97221505,14
Всього 8 445,08

Розмір 3% річних, нарахованих на борг у доларах США, в межах заявлених позовних вимог становитиме:

сума боргу 25 744,00 дол. США;

період прострочення з 01 січня 2016 року по 14 травня 2017 року становить 499 днів;

25 744,00 дол. США. х 3% / 100 / 365 х 499 = 1 055,86 дол. США.

Отже, позов підлягає задоволення в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 15 березня 2014 року станом на 15 травня 2017 року в розмірі 44 241,08 грн. та 35 244,94 долари США.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовна заява подана до суду 15 травня 2017 року (а. с. 13).

Позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ другої групи (а. с. 6).

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на дату подання позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, позивач повинен був сплати судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року встановлено в розмірі 1 600,00 грн.

Ціна позову, визначена позивачем у розмірі 1 188 494,71 грн. Судом задоволено позовні вимоги в розмірі 44 241,08 грн. та 35 244,94 доларів США. При цьому, офіційний курс гривні до долара США станом на дату подання позову складав 26,47 грн. за 1 долар США (а. с. 8).

Отже, позов задоволено на суму 977 174,67 грн. (44 241,08 грн. + 35 244,94 доларів США х 26,47 грн. = 977 174,67 грн.). В даному випадку один 1 відсоток від суми задоволених позовних вимог складатиме 9 771,75 грн.

З урахуванням задоволеної суми позову, з відповідача необхідно стягнути судовий збір, від сплати якого звільнений позивач, на користь держави в розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 8 000,00 грн. (5 х 1 600,00 грн.)

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 81, 133, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання зареєстрована у встановленому законом порядку АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 15 березня 2014 року станом на 15 травня 2017 року в розмірі 44 241 (сорок чотири тисячі двісті сорок одна) гривня 08 копійок та 35 244 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок чотири) долари США 94 центи, яка складається з:

35 925,00 грн. позика у гривні;

430,12 грн. проценти за користування позикою у гривні в розмірі облікової ставки Національного банку України за період з 16 травня 2014 року по 01 липня 2014 року;

1 473,42 грн. три проценти річних від простроченої суми грошового зобов`язання у гривні за період з 01 січня 2016 року по 14 травня 2017 року;

6 412,54 грн. встановлений індекс інфляції за час прострочення грошового зобов`язання у гривні за період з 01 січня 2016 року по 14 травня 2017 року;

25 744,00 дол. США позика у доларах США;

8 445,08 дол. США проценти за користування позикою у доларах США в розмірі облікової ставки Національного банку України за період з 16 травня 2014 року по 31 грудня 2015 року;

1 055,86 дол. США три проценти річних від простроченої суми грошового зобов`язання у доларах США за період з 01 січня 2016 року по 14 травня 2017 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання зареєстрована у встановленому законом порядку АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06 березня 2020 року.

Суддя О.В.Авраменко