"04" березня 2020 р. Справа № 363/921/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.

за участі секретаря Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, оскільки в майбутньому вона має намір звернутися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко Олени Євгеніївни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора щодо нерухомого майна.

Позовні вимоги, які мають бути висунуті, обґрунтовуються тим, що внаслідок неправомірних дій держаного реєстратора, порушено права власності ОСОБА_1 на квартиру. У зв`язку із чим, вона просить забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії відносно майнових прав щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити всім державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам проводити будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) у державному реєстрі речових прав а нерухоме майно щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 218.

Проаналізувавши зміст заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яким він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Згідно з положеннями ст. 151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може на будь-якій стадії розгляду справи забезпечити позов,якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи зазначені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі. При цьому, суд має враховувати, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

Сам тільки факт намірів подати позов про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора щодо нерухомого майна, підставою для заборони вчиняти будь-які дії відносно майнових прав щодо нерухомого майна не може бути.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Із заяви про вжиття заходів забезпечення позов, вбачається, що доводи заяви, її обґрунтування ґрунтується лише на припущеннях, коли належних, допустимих і достатніх доказів існування ризику відчуження майна на користь третіх осіб до заяви не додано.

Враховуючи викладене, суд приходить до того, що правовий інститут забезпечення позову не може вирішувати усі правовідносини між сторонами або захищати усі без виключення права сторін від їх можливого порушення. Єдиною метою для забезпечення позову є не захист усіх прав і інтересів сторін, а виключно забезпечення можливості виконання рішення суду у разі задоволення позову. За таких умов, забезпечення позову застосовується у разі потенційного ризику неможливості виконання рішення суду, в незалежності від волі боржника. В даному випадку наявність такого ризику не доведено, а тому підстав для забезпечення позову не встановлено, а тому заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до викладеного, та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», статтями 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя І.Ю. Котлярова