ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2540/20 Справа № 201/8290/19 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Петешенкової М.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що після ухвалення рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їхньої доньки, змінився визначений Сімейним кодексом України мінімальний розмір аліментів, а тому визначений цим рішенням розмір аліментів підлягає збільшенню.

Крім того, відповідач є пенсіонером, працює на посаді в ОКВНЗ Дніпропетровський теартрально-художній коледж та отримує постійний стабільний та досить високий дохід.

Враховуючи зазначене, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року (справа № 2-12939/10) на користь позивача на утримання їхньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 600 грн. щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що раніше визначена сума аліментів, на момент звернення до суду є недостатньою. На даний час дитина потребує значно більшого догляду і матеріальних коштів, в зв`язку з чим збільшується потреба в її забезпеченні (а.с.71-75).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15), на утримання якої рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року у справі № 2-12939/10 присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з 30 серпня 2010 року, до досягнення дочкою повноліття.(а.с. 37-37 зворот).

Рішення оскаржено не було, набрало законної сили і на його виконання 28 грудня 2011 року ОСОБА_1 отримала відповідний виконавчий лист.

Оригінал виконавчого листа з 27 лютого 2012 року перебував на виконанні у ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж», в якому працює ОСОБА_2 і відповідно отримує дохід (а.с. 38-39).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року за заявою ОСОБА_1 був виданий дублікат вказаного виконавчого листа замість втраченого оригіналу, як зазначалось позивачем у заяві до суду про видачу дублікату виконавчого листа (а.с. 6, 7).

На підставі дублікату виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська 15 березня 2019 року Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області постановою від 02 квітня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 58766318 (а.с. 40).

Відповідно до розрахунку заборгованості держаного виконавця Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відповідно до дублікату виконавчого листа № 2-12939/2010 від 19 березня 2019 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 600 грн., переплата відповідача за аліментами станом на 01 вересня 2019 року становить 191,98 грн. (а.с. 48).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено підстав для збільшення розміру аліментів, не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін, при цьому суд вказав, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для зміни розміру аліментів визначеного судовим рішенням.

Колегія суддів не погоджується висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч. 1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законом України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України у редакції Закону України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України (в редакції закону від 17 травня 2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII ч. 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст. 182 СК України, яким визначався розмір 30%).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, ч. 2 ст.182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року (справа № 2-12939/10) на користь позивача на утримання їхньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 600 грн. щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на погіршення те, що раніше визначена сума аліментів у розмірі 600 грн, є недостатньою, оскільки на даний час дитина потребує значно більшого розміру матеріальних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що, відповідач є пенсіонером та отримує пенсію, що підтверджується довідкою про доходи (а.с.49).

Також, відповідач працює на посаді в ОКВНЗ Дніпропетровський театрально-художній коледж та отримує стабільний дохід, що підтверджується довідкою про доходи (а.с.45-46).

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені ст.182 СК України.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

З врахуванням встановлених обставин справи, а також враховуючи знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей, постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності у зв`язку з чим матеріальний стан позивачки погіршився, при цьому потреби на дитину зросли, відтак збільшилися видатки на проживання, що виключає можливість забезпечувати належне та повноцінне утримання дитини з розміру аліментів, визначеному у рішенні суду від 05 листопада 2010 року, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що відповідачем не додано доказів того, що він не в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі.

В позовній заяві позивач просить присудити до стягнення змінений розмір аліментів за іншим способом їх сплати (в частці від доходу), починаючи з дня подання позову. Проте, такі вимоги в частині визначення початкового моменту сплати аліментів не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки від дня пред`явлення позову стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини (ч. 1 ст. 191 СК), як гарантія того з батьків, з ким проживає дитина, а не у даному спорі про зміну розміру аліментів і способу їх стягнення (ст. 192 СК), де у зміненому розмірі аліменти мають стягуватися від дня набрання чинності рішенням суду.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у даній справі нового судового рішення про часткове задоволення позову з вищенаведених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, які стягуються, відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із твердої грошової суми в розмірі 600 грн щомісячно, на 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня набрання чинності рішенням суду, тобто з 04 березня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: