Номер провадження: 22-ц/813/3493/20
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С.Й.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

відповідач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

третя особа - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 рокуу складі судді Нікітіної С.Й.,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання поруки, встановленої договором №167581 від 20.12.2007, укладеним між ОСОБА_1 та АІБ «УкрСиббанк», припиненою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 20.12.2007 між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 79500 доларів США, строком до 20.12.2017. 20.12.2007 між АТ «Укрсиббанк» та позивачем був укладений договір поруки №167581, відповідно до умов якого останній відповідає по зобов`язанням позичальника, які виникають з кредитного договору від 20.12.2007 №0. 12.12.2011 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладений договір факторингу №1, згідно умов якого останній набув права вимоги за кредитним договором від 20.12.2007 №0. 19.04.2010 ПАТ «Укрсиббанк» відповідно до п. 6.1.2 та 6.2. кредитного договору, направив ОСОБА_2 дострокову вимогу №138/30-81/1127 про повне повернення кредиту. Однак, вона її не отримала, тому шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя не почав відраховуватися згідно з ч.4 ст. 599 ЦК України. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25.06.2015 скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2010 та відмовлено у позові ПАТ «Укрсиббанк» з підстав відсутності у матеріалах справи доказів отримання позичальником вимоги банку про дострокове повернення кредиту. Вказана вимога була отримана ОСОБА_2 у вересні 2011 року і після цього має відраховуватись шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя, який вже сплинув.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись зі вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами, які були викладені в позовній заяві. Крім того, позивач послався на правову позицію Верховного Суду України в постанові від 21.01.2015 у справі №6-190цс14 та аналогічні висновки, висловлені в багатьох інших постановах. Банк змінив строк основного зобов`язання у вересні 2011 року, тобто після звернення з позовом до суду 28.04.2010, в задоволенні якого було відмовлено. Після вересня 2011 року банк до позивача чи ОСОБА_2 з будь-якими позовами не звертався. Отже, судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин ч.4 ст. 559 ЦК України.

В апеляційній скарзі апелянт вказав свою адресу: АДРЕСА_1 .

15.08.2016 ухвалою апеляційного суду Одеської області відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року.

Ухвалою апеляційного Одеської області від 15.08.2016 справу призначено до розгляду на 02.11.2016.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, на виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», справи передано до новоствореного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 17.01.2019 визначено склад колегії суддів Одеського апеляційного суду: суддя доповідач Сєвєрова Є.С., судді Вадовська Л.М., Ващенко Л.Г., справу призначено до розгляду на 28.05.2019.

Позивач в судове засідання не з`явився, судова повістка про виклик до суду, яка направлена на адресу апелянта, повернулася разом з поштовим конвертом з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Справу було відкладено на 08.10.2019, проте, позивач повторно в судове засідання не з`явився, судова повістка про виклик до суду, направлена на адресу апелянта, повернулася разом з поштовим конвертом з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Розгляд справи перенесено на 25.02.2020.

Представники ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Позивач в судове засідання не з`явився, судова повістка про виклик до суду, направлена на адресу апелянта, повернулася разом з поштовим конвертом з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

За ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст.ст 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Отже, позивач має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки справа перебуває в провадженні апеляційного суду з липня 2016 року, в суді з 2015 року, неодноразово відкладалась судом, апеляційне провадження ініційоване ОСОБА_1 , проте з часу подання апеляційної скарги судові повістки він не отримує (а.с.133,151,187,197,204,212,231,248) про відкрите апеляційне провадження обізнаний (а.с.163), подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.179), то підстави для її відкладення відсутні, справу розглянуто за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 05.03.2020 року.

Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання поруки припиненою, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що позичальник отримала дострокову вимогу №138/30-81/1127 про повне повернення кредиту у вересні 2011 року і шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя сплинув.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про унеможливлення задоволення позову, проте з інших підстав.

Матеріали справи свідчать, що 20.12.2007 між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 79500 доларів США строком до 20.12.2017.

За умовами п. 6.1. кредитного договору банк керуючись ст.ст.525,611 ЦК України має право: згідно п.6.1.2. кредитного договору визначити термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п.1.2.2. цього договору та вимагати у позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Згідно з п.6.2 кредитного договору, у разі застосування банком права, передбаченого пунктом 6.1.2 договору, порядок дострокового повернення кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним:

Відповідно до п.6.2 кредитного договору банк направляє за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов`язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов`язань позичальника за договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку;

-терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважається такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту та плати за кредит у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 (сорока) днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку.

-не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит позичальник зобов`язується виконати у повному обсязі й інші власні грошові зобов`язання, передбачені договором.

20.12.2007 між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №167581, відповідно до умов якого останній відповідає по зобов`язанням позичальника, які виникають з кредитного договору від 20.12.2007 №0.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором.

12.12.2011 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладений договір факторингу №1, згідно умов якого останній набув права вимоги за кредитним договором від 20.12.2007 №0.

На думку позивача порука має бути припинена з підстав того, що 19.04.2010 банк відповідно до п.п. 6.1.2 та 6.2. кредитного договору, направив ОСОБА_2 вимогу про повне повернення кредиту, яку останньою отримано не було, а пред`явлення вимоги змінює строк виконання основного зобов`язання після чого починає відраховуватися шестимісячний строк звернення до поручителя згідно з ч. 4 ст. 599 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором.

Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Умовами кредитного договору сторони погодили порядок дострокового виконання боргових зобов`язань за ініціативою банку та розірвання договору (п.6.2 договору кредиту).

Відповідно до п. 6.1.2,6.2 договору кредиту сторони передбачили обов`язок банку у разі пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту направити відповідачам письмову вимогу.

Отже, сторони погодили порядок, за умовами якого у позичальника виникає обов`язок дострокового повернення боргу.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2010 ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2010 позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 20.12.2007 у розмірі 735 157,19 грн.

Разом з тим рішенням апеляційного суду Одеської області від 25.06.2015 скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2010. Відмовлено в задоволенні позову. Рішенням апеляційного суду встановлено, що у позичальника не виникло зобов`язання дострокового виконання кредитного договору, так як відсутні докази того, що боржник та поручитель отримували вимогу за рекомендованим листом, що, в свою чергу, свідчить про те, що встановлена договором умова дострокового повернення кредиту не настала.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Оскільки рішенням апеляційного суду Одеської області від суду від 25.06.2015, яке набрало законної сили, встановлено, що визначена договором умова дострокового повернення кредиту не настала, тобто у позичальника не виникло зобов`язання дострокового виконання кредитного договору, підстави для визнання договору поруки, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , припиненим відсутні.

Так як суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість задоволення позову, проте шляхом невірного обґрунтування, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з мотивів та підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 05.03.2020.

Головуючий:

Судді: