У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2020 Справа №607/19682/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Холяви О.І.,

при секретарі судового засідання Кісіль Т.М.,

за участю:

представника заявника (боржника) ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

представника ДВС Маців Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , в інтересах якого діє його представник адвокат Демкович Юрій Йосипович, звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого щодо нього ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що він не ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не вчиняє жодних дій, які б призводили до ускладнення продажу арештованого майна, тому вважає тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України таким, що порушує його права та інтереси.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Демкович Ю.Й. в судовому засіданні зазначені вимоги підтримали та просять їх задовольнити з мотивів, викладених у заяві.

Представник Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маців Р.І. в судовому засіданні щодо задоволення заяви ОСОБА_3 заперечила.

Представник стягувача філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» - Данилевич А.Б. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви ОСОБА_3 , посилаючись на обставини викладені у наданих суду письмових запереченнях про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали заяви про скасування заходів обмеження виїзду, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження №51618030, відкрите на підставі виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №2-3543/2010 від 28 жовтня 2010 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року відносно ОСОБА_3 було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань згідно виконавчого листа №2-3543/2010р. від 28.10.2010 року виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» 179384,06 грн. боргу за кредитним договором, 120 грн. витрат на ІТЗ та 1700 грн. судового збору.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частиною 3 ст.441 ЦПК України встановлено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Частинами 5 та 7 ст.441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (чинного на момент постановлення судом ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Аналогічне положення міститься і у Законі України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, який чинний на даний момент.

Отже, законом був встановлений та продовжує існувати чіткий зв`язок між тимчасовим обмеженням у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України і причиною з якої воно може бути застосовано, ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 року (скарга № 28975/05), яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 року, Судом зазначено, що обмеження щодо заборони у праві виїзду за межі країни повинні бути обгрунтовані та пропорційні відповідно із частинами 2, 3 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (свобода залишати свою країну та обмеження цього права лише на підставі закону та якщо це необхідно у демократичному суспільстві).

Разом з тим, згідно із ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Докази, що боржник ОСОБА_3 на цей час продовжує ухилятися від виконання виконавчого листа, зокрема, які підтверджували б свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне скасувати обмеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань згідно виконавчого листа №2-3543/2010р. від 28.10.2010 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» 179384,06 грн. боргу за кредитним договором, 120 грн. витрат на ІТЗ та 1700 грн. судового збору, яке встановлене на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року у справі №607/19682/15-ц.

В разі встановлення у подальшому державним виконавцем обставин ухилення боржника від виконання рішення суду, державний виконавець не позбавлений права звернутись до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 353, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року у справі №607/19682/15-ц.

Копію ухвали для виконання направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ. вул. Володимирська, 26) та сторонам виконавчого провадження для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвалу може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тернопільського міськрайонного

суду Тернопільської області Холява О.І.