________Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області_________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

01 грудня 2020 року м. Первомайськ

Справа :484/4188/20

Номер провадження : 2-н/484/499/20

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Фортуна Т.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, розрахункових та середнього заробітку за час затримки розрахунку з Миколаївської філії Державного підприємства «Центр Сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" у сумі 58722 грн.

встановив:

26 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Миколаївської філії Державного підприємства «Центр Сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" 58722 грн.: 51285 грн. - заборгованість по заробітній платі; 1062,40 грн. розрахункові; 6374,40 грн. середня заробітна платня за час затримки розрахунку при звільненні та судових витрат.

Відповідно до пункту 1 частини1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до пункту 4, 5 частини 1 статті 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з пунктами 1,4 частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Пункт 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачає, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

У наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно правових відносин.

До заяви додано довідку Миколаївської філії Державного підприємства «Центр Сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" від 15.10.2020 року за вих. 08-10/20, згідно з якою станом на 15.10.2020 року заборгованість по заробітній платі складає 51285,66 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що існує розбіжність між зазначеною сумою в прохальній частині заяви про видачу судового наказу і сумою, яка вказана у довідці.

Ураховуючи вищевикладене, заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, а саме: прохальна частина заяви про видачу судового наказу в у частині розміру стягнення сум має розбіжності із документами наданими на обґрунтування вимог; не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви у частині вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати; не додано документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги у частині стягнення середнього заробітку. Крім того, заявлена вимога щодо стягнення розрахункових не відповідає переліку вимог, що встановлені ст. 161 ЦПК України за якими може бути видано судовий наказ.

За таких обставин, ОСОБА_1 має сплатити судовий збір за подання заяви у частині вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати; додати документи, що підтверджують обставини, якими заявниця обґрунтовує свої вимоги щодо розміру заявлених до стягнення сум середнього заробітку за час затримки; привести вимоги у відповідність до статті 161 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 9, 163, 165, 166 ЦПК України, суд

постановив:

- у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, розрахункових та середнього заробітку за час затримки розрахунку з Миколаївської філії Державного підприємства «Центр Сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу у сумі 58722 грн. відмовити.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Т.Ю. Фортуна