У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3 , звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2019 року позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, з зазначенням недоліків, які слід усунути, для цього був встановлений термін та роз`яснені наслідки невиконання ухвали судді. А саме вказано, що: позивачем у даному позові вказано ОСОБА_4 , однак у прохальній частині позовної зави позивач просить: «Визнати за ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право власності в порядку набувальної давності на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ». Доказів які б свідчили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , є одна і та сама особа, або що від імені ОСОБА_5 уповноважена діяти Матьовка Яна ОСОБА_6 матеріали позовної заяви не містять. Окрім того в ухвалі від 18.11.2019 року вказано, що в порушення вимог ЦПК України, позивачем ціна позову не визначена, окрім того не надано доказів на підтвердження сплати позивачем судового збору при зверненні до суду із даним позовом. Так само, позовна заява не місить клопотання чи заяви позивача про звільнення її (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, з вмотивованих відстав.

Так, з огляду на вказане в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку із неможливістю на час постановлення ухвали від 18.11.2019 року, визначити вартість 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , суд попередньо визначив суму судового збору у розмірі 4 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 7 684 гривень з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

А також, було вказано позиачу про необхідність сплати судового збору в розмірі 2 881,50 гривень (7 684*3/8=2 881,50), з урахуванням позовних вимог про визнання прав власності на 3/8 частини нерухомого майна, та зазначено реквізити для його сплати.

Також в ухвалі про залишення позовної зави без руху позивачу було вказано на те, що їй слід подати до суду копії документів, що додаються до позовної заяви завірені належним чином відповідно до норм ЦПК України та повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Окрім того в ухвалі про залишення позовної зави без руху було вказано і на те, що позивачем до суду не надано жодного підтвердження про наявність відомостей про власників такого, зокрема Витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно на час звернення до суду.

Крім того, позивачу було вказано і на те, що вказуючи про наявність родинних зв`язків з відповідачем ОСОБА_2 , а саме того що позивач є донькою такої, не зазначено хто є спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 .

Для усунення зазначених недоліків було установлено строк, а саме: три днів з дня отримання позивачем копії ухвали від 18.11.2019 року про залишення подання без руху.

Станом на 05.03.2020 року, недоліки на які вказано в ухвалі по залишення подання без руху позивачем не усунуті, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

При цьому суд констатує, що на адресу зазначену позивачем у позовній заві разом із супровідним листом від18.11.2019 року та повторно від 15.01.2020 року було направлено ухвалу про залишення позовної зави без руху, рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Однак конверти із ухвалою від 18.11.2019 року повернулися на адресу суду з поштовою відміткою «За закінченням терміну зберігання». Таким чином позивач не з`являється на поштове відділення для отримання поштової кореспонденції.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, вважаю за необхідне повідомити позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності, вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош