Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«05» березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

з участю секретаря Лань М.О.

за участі представника третьої особи Деркача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

19 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_4 , в якій просить суд постановити рішення, яким визнати відповідача такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своїх вимог зіслалася на те, що вона, ОСОБА_2 , є співвласником 29/50 частин будинку АДРЕСА_1 , іншим співвласником будинку є ОСОБА_4 .

В належній їй частині будинку зареєстровані вона, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та її внучка ОСОБА_3 .

З 2011 року ОСОБА_3 в будинку не проживає, участі в його утриманні не приймає, комунальні платежі не сплачує, особистих речей відповідача у будинку не має. Через те, що ОСОБА_3 не знялася з реєстрації, вона позбавлена можливості оформити житлові субсидії. Через неправомірні дії відповідача вона змушена звернутися до суду з позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання, яке було призначено на 05 березня 2020 року на 10.00 год., не з`явилася, однак, подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому порядку та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, та не подала відзив.

Представник третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову.

Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280,281 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника третьої особи ОСОБА_7 , дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є співвласником 29/50 частин будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Третьою львівською державною нотаріальною конторою 17 жовтня 1995 року.

Співвласником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу від 06.11.2002, зареєстрованого в реєстрі за №17342.

Згідно з довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 1570, яка видана ЛКП «Північне - 411» 28 жовтня 2019 року, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані троє осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Факт непроживання відповідача ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 підтверджується долученим до справи актом №503 ЛКП «Північне 411» від 20 листопада 2019 року (а.с.10).

З вищевказаного акту вбачається, що ОСОБА_3 у спірному будинку не проживає з 2011 року.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч.4, ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

За приписами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 добровільно залишила спірний будинок та не проживала в ньому без поважних причин понад один рік. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням є підставними та обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача ОСОБА_3 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники процесу:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Д. Б. Глинська