Справа № 588/2235/19
№ провадження 2/588/106/20
04.03.2020 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., представника позивача Жили Е.С. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у м. Тростянці цивільну справу за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. у грудні 2019 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 із метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 08.11.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту картковий рахунок.
Заявою відповідача підтверджується, що він був повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. Позивач забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку різними шляхами - за допомогою карти або фінансового телефону, надав можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах установленого кредитного ліміту.
Посилаючись на указані обставини представник позивача просить суд стягнути із відповідача суму указаної заборгованості за кредитним договором та судові витрати.
Ухвалою суду від 09.01.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача Жили Е.С. в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За приписами статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Судом установлено, що 08.11.2011 ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 9).
У вказаній Заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомився і погодився, що підтвердив своїм підписом у Заяві.
З довідки позивача про видані ОСОБА_2 кредитні картки установлено, що відповідач за договором б/н отримав картку з номером НОМЕР_1 з терміном дії до квітня 2015 року (а.с.75 звортній бік аркуша).
Отже, позивачем доведено, що між сторонами 08.11.2011 року був укладений договір, строк якого закінчився 30.04.2015 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
На підставі виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_2 судом установлено, що відповідач майже не користувався карткою у листопаді 2011 року використав кредитні кошти з картки з номером НОМЕР_1 шляхом зняття готівки у банкоматі, у подальшому позивач самостійно списував з картки відсотки, пеню, штраф та комісію. При цьому відповідач починаючи з грудня 2013 року і до травня 2018 року (тобто і після закінчення строку дії картки 30.04.2015 року) систематично поповнював указану картку готівковими коштами через термінал самообслуговування чи у відділенні банку (а.с. 67-70).
Станом на момент закінчення строку дії картки з номером НОМЕР_1 - 30.04.2015 року відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості борг ОСОБА_2 з урахуванням повернутих коштів станом на 30.04.2015 року склав 860 грн. 37 коп. за тілом кредиту, 299 грн. 63 коп. відсотків за користування кредитом, 200 грн. пені. (а.с.7-9, 67-70).
Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку та розрахунку заборгованості (а.с. 6-8) після закінчення строку дії картки № НОМЕР_1 позивач продовжував списувати з указаної картки відсотки за користування кредитом, відповідні суми пені та штрафів.
Позивач на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України в обґрунтування підстав нарахування відсотків, пені, штрафів у період після закінчення строку дії картки з номером НОМЕР_1 не надав до суду належних доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем іншого кредитного договору після 30.04.2015 року з відповідними умовами кредитування.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що між ним та ОСОБА_2 були договірні відносини, які б виникли на підставі відповідного кредитного договору у період після 30.04.2015 року.
Нарахування позивачем відсотків та неустойки після 30.04.2015 року є необґрунтованим, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, неустойку, які передбачені договором, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, проценти та неустойка нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив.
Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.
Отже, після 30.04.2015 нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого ОСОБА_2 та неустойки є безпідставним.
Відтак, суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати від відповідача сплати суму боргу за тілом кредиту, а також сум відсотків та пені, які нараховані у межах строку дії картки, що як установлено судом на момент закінчення виданої ОСОБА_2 картки складало 860 грн. 37 коп. за тілом кредиту, 299 грн. 63 коп. відсотків за користування кредитом, 200 грн. пені.
Проте, на підставі розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів за основною кредитною карткою ОСОБА_2 судом установлено, що 30.03.2016, 18.04.2016, 31.05.2016, 02.07.2016, 25.05.2018 відповідачем було здійснено поповнення картки готівковими коштами на загальну суму 3548,00 грн. (а.с.7-9, 67-70).
Таким чином, ураховуючи, що сума сплачених відповідачем після 30.04.2015 у рахунок погашення кредиту коштів (3548,00 грн.) перевищує суму боргу за тілом кредиту 860,37 грн., суму нарахованих позивачем 299 грн. 63 коп. відсотків за користування кредитом, 200 грн. пені станом на момент закінчення строку дії кредитного договору від 08.11.2011 року, суд дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_2 заборгованості перед позивачем за тілом кредиту, відсотками та пенею.
Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 2743,27 грн. штрафу (процентна складова) суд зазначає таке.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Ураховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Отже, вимоги позивача про стягнення штрафів одночасно з пенею за одне й те саме порушення - строків виконання зобов`язань є безпідставними і задоволенню не підлягають.
Ураховуючи, що відповідач до звернення позивачем з цим позовом до суду повністю повернув суму отриманого кредиту, відсотків та пені, позов є необґрунтований та не підлягає задоволенню.
Оскільки підстави для задоволення позову відсутні, сплачена позивачем сума судового збору не може бути стягнута з відповідача.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду або через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10.03.2020 року.

Суддя М.В. Щербаченко