№ 336/5390/20
Пр..№ 2о/336/207/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Шевченківський районний відділ у м.Запоріжжі Управління державної міграційної служби у Запорізькій області, про встановлення факту проживання особи на території України, -

В С Т А Н О В И В :

18.09.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій зазначив, що він має правовий статус особи без громадянства та перебуває на обліку в Шевченківському районному відділі у місті Запоріжжі УДМС України у Запорізькій області. Заявник народився та проживав в м.Ташкент Республіки Узбекистан до 2002 р. Останні 18 років він постійно (безперервно) проживає на території України, де має житло та зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В Україні також проживає його сім`я: дружина - громадянка України ОСОБА_2 ; та четверо дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На території України він перебуває на законних підставах. Так, 23.07.2002 р. Шевченківським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області заявник був документований тимчасовою посвідкою на "постійне проживання" серія НОМЕР_1 , зі строком дії до 28.03.2007 року.

19.05.2007 р. ВГІРФО УМВС України в Запорізькій області йому було видано дійсну безстрокову посвідку на постійне проживання серія НОМЕР_2 .

25.05.2018 р. він отримав у Шевченківському РВ у місті Запоріжжі УДМС України у Запорізькій області посвідку на постійне проживання нового зразку серії НОМЕР_3 , строк дії якої також не обмежений.

19.08.2009 р. Указом Президента Республіки Узбекистан ПФ-4126 був оформлений вихід ОСОБА_1 із громадянства Республіки Узбекистан, після припинення якого в нього було вилучено паспорт громадянина Республіки Узбекистан серії НОМЕР_4 .

У 2014 р. заявник дізнався про те, що його бабуся по материнській лінії - ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 та померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період 1980 р. по 1988 р. постійно проживала в Кримській області Української СРСР, тобто на території, яка у 1991 р. стала територією сучасної України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України".

Зважаючи на це, він вирішив скористатися правом набуття громадянства України за територіальним походженням - на підставі ст.8 Закону України "Про громадянство" та у відповідності до процедури, визначеної п.п. 24 - 44 "Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень", затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 р.

За заявою ОСОБА_1 просить встановити факт, що його бабуся ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 та померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно проживала до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України.

Ухвалою від 23.09.2020 р. справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 23.10.2020 р.

23.10.2020 р. в судовому засіданні оголошена перерва до 17.11.2020 р. на підставі ч.1 ст.240, п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України.

Представник заявника подав клопотання про розгляд справи без його участі та за відсутності заявника, в процесі розгляду справи заяву підтримали, просили її задовольнити.

Розгляд справи за відсутності учасника узгоджується з положеннями ч.1 ст.211 ЦПК України.

Представник заінтересованої особи в судове засідання 17.11.2020 р. не з`явився, в процесі розгляду справи до суду подані пояснення (а.с.62-64), за змістом яких зацікавлена особа не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 , та які підтримав в судовому засіданні 23.10.2020 р. представник.

Суд розглянув справу за відсутності представника заінтересованої особи на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу 17.11.2020 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд вважає, що заява є обгрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих заявником письмових документів судом встановлено, що ОСОБА_1 народився та проживав в м.Ташкент Республіки Узбекистан до 2002 р. (а.с.14-15, 16).

З 2002 р. заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16, 18).

В Україні проживає сім`я ОСОБА_1 : дружина - громадянка України ОСОБА_2 ; та четверо дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.22, 23, 24, 25, 26, 27).

23.07.2002 р. Шевченківським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області заявник був документований тимчасовою посвідкою на "постійне проживання" серії НОМЕР_1 , зі строком дії до 28.03.2007 р. (а.с.16)

19.05.2007 р. ВГІРФО УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_1 було видано дійсну безстрокову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 (а.с.17), а 25.05.2018 р. посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_3 , строк дії якої не обмежений (а.с.18).

19.08.2009 р. Указом Президента Республіки Узбекистан ПФ-4126 був оформлений вихід ОСОБА_1 із громадянства Республіки Узбекистан, після припинення якого в нього було вилучено паспорт громадянина Республіки Узбекистан серія НОМЕР_4 (а.с.20).

Зважаючи на те, що бабуся заявника по материнській лінії - ОСОБА_7 , постійно проживала в Кримській області Української СРСР, тобто на території, яка у 1991 році стала територією сучасної України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", ОСОБА_1 має намір скористатися правом набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно даних свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_5 від 04.05.1973 р., виданого відділом запису актів громадянського стану Куйбишевського району міста Ташкент Узбецької Радянської Соціалістичної Республіки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є матір`ю ОСОБА_1 (а.с.14-15).

Довідка про укладення шлюбу № 4689 від 26.09.2012 року, видана Республіканською службою запису актів цивільного стану Республіки Мордовія Російської Федерації, свідчить про те, що "дівоче" прізвище ОСОБА_8 до укладення (реєстрації) шлюбу з ОСОБА_5 - " ОСОБА_9 " (а.с.28).

Зі змісту свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 23.05.1980 р., виданого повторно Бюро запису актів цивільного стану Чамзинської районної ради народних депутатів Мордовської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки, вбачається, що батьками матері заявника ( ОСОБА_10 ) були: ОСОБА_11 (батько) та ОСОБА_12 (мати) (а.с.30-31).

Наведене вище свідчить про те, що ОСОБА_12 доводиться бабусею ОСОБА_1 по материнській лінії.

Відповідно до довідки № 3097 від 16.12.2014 р., виданої головою ліквідаційної комісії Митяївської сільської ради Сакського району Автономної Республіки Крим, з березня 1980 р. по березень 1988 р. ОСОБА_12 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , й по завершенню названого періоду виїхала в Чамзинський район Мордовської АРСР (а.с.37).

Довідка № 1648/02-30 від 03.04.2017 року та виписки з погосподарських книг села Митяїво Сакського району Автономної Республіки Крим (сторінка № 29 тому № 1 за 1980-1982 роки; сторінка № 28 тому № 1 за 1983-1985 роки; сторінка № 27 тому № 1 за 1986-1990 роки), отримані від Адміністрації Митяївського сільського поселення Сакського району Республіки Крим, свідчать про те, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в період з березня 1980 року по березень 1988 року працювала у "Совхозі Дружба" села Митяїво Сакського району Кримської області, та проживала за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.38).

Згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 23.06.1990 р., виданого Рузаївським міським відділом запису актів цивільного стану Мордовської АРСР (а.с.32), після реєстрації шлюбу з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , отримала прізвище чоловіка « ОСОБА_14 ».

З копії паспорту громадянина СРСР серії НОМЕР_8 від 30.06.1990 р. (а.с.33-34), виданого відділом внутрішніх справ Рузаївського міськрайонного виконкому Мордовської АРСР, судом встановлено, що ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в період з 30.06.1990 р. по ІНФОРМАЦІЯ_9 постійно проживала в м.Рузаївка Мордовської АРСР (Республіки Мордовія), після чого виїхала до України і 26.08.1997 р. зареєструвала місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Тимчасове посвідчення на проживання для іноземних громадян серії НОМЕР_9 від 10.11.2005 р., видане ВГІРФО ГУМВС України в АР Крим (а.с.35), а також свідоцтво про смерть серії НОМЕР_10 від 03.09.2013 р., видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Алуштинського МУЮ в АР Крим (а.с.36), свідчать про те, що ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 14.05.2004 р. по день смерті перебувала в Україні, проживала за адресою: АДРЕСА_5 .

З наведеного вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , постійно проживала до 24.08.1991 р. на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України".

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, які передбачені ч. 1 ст. 315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту проживання бабусі ОСОБА_15 необхідно заявнику для отримання громадянства України.

У відповідності до положень ч.1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, реєструється громадянином України.

Згідно вимог п.29 "Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень" (далі за текстом також «Порядок»), затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 року (в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27.06.2006 року) для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво» (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені п.п. «а» - «в» п.24 цього Порядку, а також : а) документ, що підтверджує факт постійного проживання діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту ; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Підпунктом "в" пункту 24 Порядку визначено, що - особа без громадянства має подати декларацію про відсутність іноземного громадянства.

Статтею 26 Конституції України та статтею 2 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 3 згаданого Закону : правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України; іноземцями та особами без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, є іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні; іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України», або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Аналізуючи зібрані по справі докази у сукупності з положеннями діючого законодавства, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 293-294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Шевченківський районний відділ у м.Запоріжжі Управління державної міграційної служби у Запорізькій області, про встановлення факту проживання особи на території України задовольнити.

Встановити факт, що бабуся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 ) ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно проживала до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України".

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк