РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа №:755/3188/20

Провадження №: 2/755/2359/20

"04" травня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

у с т а н о в и в :

27.02.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, у якому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 33992,00 грн, проценти за користування коштами в сумі 16656,08 грн, інфляційні нарахування на суму боргу у розмірі 1009,08 грн., три відсотки річних у сумі 797,28 грн. та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 22.08.2018 року позивач згідно укладеного в усній формі договору позики дав у борг відповідачу 1226,70 доларів США, що станом на дату надання позики становило 33992,00 грн. Відповідач отримав кошти для організації своєї підприємницької діяльності. Факт отримання коштів підтверджується власноручно складеною відповідачем розпискою від 22.08.2018 року підписаною ним у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і за присутності яких відбулась передача вказаної вище суми коштів. У розписці сторони погодили порядок та умови повернення грошових коштів. Відповідач зобов`язався повернути кошти рівними частинами по 102,23 долара США щомісячно, до 01.09.2019 року включно. Однак відповідач свого зобов`язання не виконав та боргу не повернув, про що свідчить наявність у позивача боргового документу. На дзвінки позивача та в усній формі відповідач обіцяв повернути борг пізніше, але останнім часом став уникати спілкування з позивачем, ігнорує дзвінки та вимикає мобільний телефон, що позивач розцінює як небажання повертати позику. За змістом умов розписки, у разі несвоєчасного повернення грошових коштів боржник зобов`язується сплатити відсотки із розрахунку 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення. Посилаючись на положення ст.ст. 536, 1048 ЦК України позивач зазначає, що ним здійснено нарахування процентів за користування коштами на суму 33992,00 грн. за період з 02.09.2018 року по 03.02.2020 року, що становить 16656,08 грн. (33992,00 х 0,1 х 490 : 100). У відповідності до положень ст. 625 ЦК України позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу починаючи з 02.09.2018 року у сумі 1009,08 грн. та 797,28 грн. відповідно. Загальна сума до стягнення становить 52454,44 грн. (33992,00 грн. + 16656,08 грн. + 1009,08 грн. + 797,28 грн.).

Ухвалою суду від 02.03.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Оскільки за даними відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» відповідач зареєстрованим по м. Києву не значиться, повідомлення відповідача про розгляд справи здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України.

Станом на час ухвалення рішення у справі, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.

За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що за змістом наявної в матеріалах справи копії розписки від 22.08.2018 року, складеної у м. Києві: «Я, ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 1226,70 доларів США, що на дату отримання грошових коштів становить 33992,00 грн. за офіційним курсом НБУ. Суму боргу зазначену вище зобов`язують погасити рівними частинами протягом 12 місяців (по 102,23 долара США щомісячно), а саме: до 01.09.2019 року включно. У випадку невчасного повернення грошових коштів, зобов`язуюсь сплатити ОСОБА_1 проценти з розрахунку 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення. Суму боргу у розмірі 1226,70 доларів США отримав готівкою в присутності свідків». У розписці зазначені ідентифікуючі дані двох свідків та містяться їх підписи, а також підпис і його розшифрування боржника. Крім того зазначено, що розписка написана боржником власноручно і жодних претензій він не має (а.с. 9).

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики позивачем надана копія боргової розписки, написання якої відповідач не заперечив у встановленому процесуальним та матеріальним законом порядку, заяв по суті справи не подавав.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач вказує, що позичені кошти йому до теперішнього часу не повернуті. Відповідач жодних заперечень з цього приводу суду не надав.

За таких умов суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача основної суми боргу за договором позики у розмірі 33992,00 грн.

16656,08 грн. заявлено позивачем до стягнення як проценти за користування коштами у відповідності до вимог ст.ст. 536, 1048 ЦК України та умов договору позики.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Умовами викладеними у борговій розписці не встановлено розміру процентів за користування коштами, а передбачений 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення не є процентами за користування коштами, поскільки за своєю суттю встановлює відповідальність за неповернення коштів поза межами визначених для повернення термінів. Таким чином, розмір процентів у відповідності до вимог ст. 1048 ЦК України визначається на рівні облікової ставки НБУ.

За період користування коштами позивача з 22.08.2018 року по 01.09.2019 року включно розмір процентів на рівні облікової ставки НБУ дорівнює 6214,48 грн.

Припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку для повернення позичених коштів. Право нарахування процентів за користування позикою припиняється після спливу визначеного договором позики строку повернення боргу.

Відповідне узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 711/6227/14-ц.

Таким чином, після настання строку виконання основного зобов`язання в повному обсязі, тобто після 01.09.2019 року, позикодавець не має права нараховувати проценти за користування позиченими коштами, і з цієї дати позивач набуває право лише щодо представлення вимог до відповідача стосовно неповернутої суми у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач мав повернути борг рівними частинами щомісячно протягом 12 місяців до 01.09.2019 року включно, отже до 01.10.2018 включно відповідач мав повернути 2832,67 грн., до 01.11.2018 включно відповідач мав повернути 2832,67 грн., до 01.12.2018 включно відповідач мав повернути 2832,67 грн., до 01.01.2019 включно відповідач мав повернути 2832,67 грн., до 01.02.2019 року включно відповідач мав повернути 2832,67 грн., до 01.03.2019 включно відповідач мав повернути 2832,67 грн., до 01.04.2019 включно відповідач мав повернути 2832,67 грн., до 01.05.2019 включно відповідач мав повернути 2832,67 грн., до 01.06.2019 включно відповідач мав повернути 2832,67 грн., до 01.07.2019 включно відповідач мав повернути 2832,67 грн., до 01.08.2019 включно відповідач мав повернути 2832,67 грн. та до 01.09.2019 включно відповідач мав повернути останню частину суми позики у розмірі 2832,67 грн.

Таким чином, інфляційні втрати мають нараховуватись щодо кожної частини неповернутої суми позики починаючи від відповідної дати її неповернення визначеної умовами боргової розписки до 02.12.2019 року - дати визначеної позивачем при здійсненні власного розрахунку, ураховуючи, що згідно вимог ст. 13 ЦПК України, суд зобов`язаний розглянути справу в межах заявлених позовних вимог.

З 02.10.2018 року по 02.12.2019 року на суму боргу у розмірі 2832,67 грн. інфляційні втрати становлять 237,39 грн.

З 02.11.2018 року по 02.12.2019 року на суму боргу у розмірі 2832,67 грн. інфляційні втрати становлять 186,06 грн.

З 02.12.2018 року по 02.12.2019 року на суму боргу у розмірі 2832,67 грн. інфляційні втрати становлять 144,38 грн.

З 02.01.2019 року по 02.12.2019 року на суму боргу у розмірі 2832,67 грн. інфляційні втрати становлять 120,75 грн.

З 02.02.2019 року по 02.12.2019 року на суму боргу у розмірі 2832,67 грн. інфляційні втрати становлять 91,50 грн.

З 02.03.2019 року по 02.12.2019 року на суму боргу у розмірі 2832,67 грн. інфляційні втрати становлять 76,95 грн.

З 02.04.2019 року по 02.12.2019 року на суму боргу у розмірі 2832,67 грн. інфляційні втрати становлять 51,00 грн.

З 02.05.2019 року по 02.12.2019 року на суму боргу у розмірі 2832,67 грн. інфляційні втрати становлять 22,44 грн.

З 02.06.2019 року по 02.12.2019 року на суму боргу у розмірі 2832,67 грн. інфляційні втрати становлять 02,60 грн.

З 02.07.2019 року по 02.12.2019 року на суму боргу у розмірі 2832,67 грн. інфляційні втрати становлять 16,84 грн.

З 02.08.2019 року по 02.12.2019 року на суму боргу у розмірі 2832,67 грн. інфляційні втрати становлять 34,05 грн.

З 02.09.2019 року по 02.12.2019 року на суму боргу у розмірі 2832,67 грн. інфляційні втрати становлять 42,67 грн.

Загальний розмір інфляційних втрат становить 1026,63 грн.

При цьому, ураховуючи, що позивачем до стягнення з відповідача заявлено суму інфляційних втрат у розмірі меншому ніж здійснений судом розрахунок, а саме у сумі 1009,08 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає визначений позивачем розмір інфляційних втрат у сумі 1009,08 грн., оскільки у відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд має діяти виключно в межах позовних вимог.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних від простроченої суми у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає, що вказаною нормою передбачено стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, умовами боргової розписки визначений інший розмір процентів за прострочення повернення грошових коштів.

Так, у борговій розписці зазначено, що у випадку несвоєчасного повернення грошових коштів, боржник має сплатити проценти з розрахунку 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Отже, саме вказаний у борговій розписці розмір процентів та порядок його нарахування має застосовуватись в межах здійснення нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідне нарахування має проводитись за правилами, які описані вище стосовно розрахунку інфляційних втрат із застосування кінцевої дати по кожному періоду та сумі до 03.02.2020 року (дата визначна позивачем у своєму розрахунку 3% річних, як кінцева дата нарахування).

Суд, здійснивши власний розрахунок процентів у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, та за умовами, передбаченими змістом боргової розписки, встановив, що сума процентів, яку заявляє до стягнення позивач на підставі положень ст. 625 ЦК України є меншою ніж відповідна сума розрахована судом. При цьому, ураховуючи положення ст. 13 ЦПК України стосовно меж судового розгляду, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума процентів розрахована самим позивачем у розмірі 797,28 грн.

За таких умов позовна заява підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у загальному розмірі 42012,84 грн., і відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подання позовної заяви до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики укладеним у вигляді боргової розписки від 22.08.2018 року у загальному розмірі 42012 (сорок дві тисячі дванадцять) грн. 84 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснюю учасникам справи, що відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 04.05.2020 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя -