Справа № 175/1818/19
Провадження № 2/175/493/19
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Бойко О.М.

при секретарі судового засідання Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суд з позовом про стягнення суми боргу з ОСОБА_2 і просить стягнути грошові кошти за договором позики від 27 лютого 2020 року у розмірі 568 808,00 грн.

Представник позивач у судове засідання надав письмову заяву у якій повністю підтримав пред`явлений позов, просив вимоги задовольнити, а справу розглядати без їх.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав письмовій відзив на позовну заяву, згідно якого повністю заперечував проти пред`явленого позову, оскільки не дивлячись на наявність розписки, позивачка не надавала йому жодних грошових коштів, тому просив суд відмовити у задоволенні позову.

Крім того, ОСОБА_2 13 лютого 2020 року спрямовано до суду зустрічну позовну заяву у якій просив визнати недійсним договір позики від 27 лютого 2020 року, однак така позовна заява була подана без додержання вимог визначених ст.ст. 175-177 ЦПК України, тому відповідною ухвалою суду від 06жовтня 2020 року залишена без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , 27 лютого 2017 року передала у власність відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 568808 (п`ятсот шістдесят вісім тисяч вісімсот вісім) гривень 00 копійок та останній зобов`язався повернути вказану позику в строк до 31 грудня 2017 року, що підтверджується відповідною розпискою від 27 лютого 2017 року.

Також встановлено, що у зв`язку з тим, що в установлений строк позика повернута не була, позивач направив на адресу відповідача вимогу про негайне повернення суми боргу складену ним 14 лютого 2019 року, що підтверджується розрахунковим чеком «Укрпошти» №720 від 18 лютого 2019 року, описом вкладення у цінний лист від 18 лютого 2019 року, проте станом на момент звернення до суду з даною позовною заявою, письмова вимога позивача залишена відповідачем без уваги, тому ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом для захисту свого порушеного права.

Так, згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Вимогами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст. 638 ЦКУ - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 1046 ЦКУ визначено , - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦКУ - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.2 ст.1047 ЦКУ - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦКУ - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підтвердження наявності між сторонами даного боргового зобов`язання, позивач в судовому засіданні надав суду оригінал розписки відповідача, яка повністю відповідає змісту долученої до матеріалів справи копії даної розписки та сумі позики, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Розписка написано власноручно позичальником - відповідачем, тобто факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом. Таким чином, позивач довів факт укладення договору і факт передачі нею коштів позичальнику на вказаних у розписці умовах, тобто виконання нею умов договору.

У свою чергу ОСОБА_2 не спростовано розписку позичальника, яка у сенсі положень частини 2 статті 1047 ЦК України посвідчує передання йому визначеної у розписці грошової суми.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, передбачено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Одними з загальних засад цивільного законодавства є, зокрема, справедливість та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин (абзаци перший та другий частини першої статті 7 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12.

Таким чином, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свої договірні зобов`язання за договором позики не виконав, та отримані грошові кошти позивачці не повернув, тому сума позики (згідно з розпискою розмір якої становить 568 808,00 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у повному розмірі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 5688,08 грн. сплачену нею при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 205, 207, 208, 218, 526, 1046, 1047,1049 ЦК України, ст.ст. 133, 137, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики в розмірі 568 808,00 грн. (п`ятсот шістдесят вісім тисяч вісімсот вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) суму судового збору в розмірі 5688,08 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко