Справа № 196/164/20
№ провадження 2/196/328/2020
02 березня 2020 року смт Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.
за участю секретаря - Шевченко Т.І.
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_8 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 16.12.2008 року). На день смерті вона проживала з нею та її братом ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її брат - ОСОБА_9 (свідотцво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 18.03.2019 року).
Таким чином, після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями за законом першої черги є вона, ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та за правом представлення малолітній син померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За життя ОСОБА_8 заповіту не складала.
Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- право на право на земельну частку (пай), розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), з земель колишнього КСП ім.Леніна смт Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 26.05.2000 року.
В листопаді 2019 року вона звернулася до Царичанської державної нотаріальної контори щодо оформлення своїх спадкових прав, проте постановою нотаріуса від 02 грудня 2019 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин з померлим спадкодавцем та наявністю інших спадкоємців, які спадщину прийняли.
Відповідно до свідоцтва про смерть прізвище її матері вказане " ОСОБА_10 ", а в її свідоцтві про народження в графі мати російською мовою вказано " ОСОБА_11 ". Також, відповідно до копії її паспорта серії НОМЕР_4 її прізвище зазначене як " ОСОБА_12 ". Крім цього, в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) прізвище її матері вказано українською мовою " ОСОБА_12 ".
Після смерті ОСОБА_8 вона має переважне право на спадок, оскільки єдина проживала з матір`ю на день її смерті та прийняла спадщину спільним проживанням зі спадкодавецм.
Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду.
Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261 ЦК України, прохає суд встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є рідною дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.
Позивач ОСОБА_1 в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 в підготовче засідання не з`явилися. До суду надійшли заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення.
Свідок ОСОБА_13 в підготовчому засіданні пояснила, що є свекрухою позивача, яка проживає з її сином у незареєстрованому шлюбі. Матір позивача добре знала та дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 є матір`ю позивача ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_14 в підготовчому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 є матір`ю позивача ОСОБА_1 .
Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачами, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В даному випадку у підготовчому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_8 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 16.12.2008 року). На день смерті вона проживала з нею та її братом ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача - ОСОБА_9 (свідотцво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 18.03.2019 року).
Таким чином, після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями за законом першої черги є позивач та відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах малолітнього сина померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за правом представлення.
За життя ОСОБА_8 заповіту не складала.
Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- право на право на земельну частку (пай), розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), з земель колишнього КСП ім.Леніна смт Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 26.05.2000 року (а.с.23).
В листопаді 2019 року позивач звернулася до Царичанської державної нотаріальної контори щодо оформлення своїх спадкових прав, проте отримала постанову нотаріуса від 02 грудня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин з померлим спадкодавцем та наявністю інших спадкоємців, які спадщину прийняли (а.с.17).
Відповідно до свідоцтва про смерть прізвище спадкодавця вказане " ОСОБА_10 ", а в свідоцтві про народження позивача в графі мати російською мовою вказано " ОСОБА_11 ". Також, відповідно до копії паспорта позивача серії НОМЕР_4 її прізвище зазначене як " ОСОБА_12 ". Крім цього, в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) прізвище спадкодавця помилково вказано українською мовою " ОСОБА_12 ".
Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами.
Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Також, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Вказані в позовній заяві факти позивачу необхідно встановити з метою оформлення спадкових прав, іншим шляхом встановити їх неможливо.
За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документа та факту родинних відносин між особами, і факт належності правовстановлюючого документа та факт родинних відносин, які просить встановити позивач, підтверджуються письмовими матеріалами справи та показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , наданими в судовому засіданні, згідно яких позивач ОСОБА_1 дійсно є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 та дійсно в правостановлюючому документі на спадкове майно прізвище спадкодавця помилково вказане " ОСОБА_12 " замість правильного " ОСОБА_10 ", суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем та встановлення факту належності правовстновлюючого документа є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідачами заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.
Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, задовольнити в повному обсязі.
Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с.Єршентау Ціліноградської області Казахстан, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , дійсно є дочкою ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 16.12.2008 року.
Визнати Сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), з земель колишнього КСП ім.Леніна смт Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, серії НОМЕР_3 від 26.05.2000 року на ім`я " ОСОБА_8 ", дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою с.Єршентау Ціліноградської області Казахстан, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , право на право на земельну частку (пай), розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), з земель колишнього КСП ім.Леніна смт Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якій вказане право належало на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 26.05.2000 року.
Судовий збір залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 05 березня 2020 року.

Головуюча: О.М.ГУДИМ