Провадження № 2/752/8192/20
У Х В А Л А

16.12.2020 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Оджубейської Д.І.,

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами, третя особа: Державне управління справами про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами, третя особа: Державне управління справами про стягнення грошових коштів.

Відповідно до поданої заяви, позивач просить суд стягнути з Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами грошові кошти в розмірі 3 094 702,25 гривень, з яких: витрати, понесені на здійснення капітального ремонту, поліпшень кімнат НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 пансіонату № 1 Будинку відпочинку «Конча-Заспа» в розмірі - 2 842 139,67 гривень; завдані збитки у розмірі 100 000,00 гривень внаслідок порушення права Позивача за Договором; завдана Відповідачем моральна шкода у розмірі 150 000 гривень; передбачені ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми за період з 27.11.2020 по 07.12.2020 року за прострочення виконання Відповідачем грошових зобов`язань у розмірі 2 562,58 гривень та покласти на Відповідача судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору, витрат на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності, оплату послуг надання професійної правової допомоги.

Позивач звернулась із заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами в межах заявленої ОСОБА_1 ціни позову.

Свою заяву позивач обгрунтовує тим, що 27.06.2018 року між сторонами у даній справі було укладено Договір, відповідно до якого відповідач надав право ОСОБА_1 за плату проживати в кімнатах № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 пансіонату № 1 Будинку відпочинку «Конча-Заспа». 29.09.2020 року всупереч належному виконанню Позивачем зобов`язань за Договором відповідачем було безпідставно примусово виселено ОСОБА_1 із займаних кімнат. Оскільки за умовами Договору на позивача було докладено обов`язок із здійснення капітальних поліпшень кімнат, нею було витрачено на їх капітальний ремонт 2 842 139,67 гривень. Незважаючи на порушення Відповідачем умов Договору шляхом незаконного позбавлення фактичної можливості Позивача користуватися кімнатами та повідомлення про дострокове припинення дії Договору, він відмовляється відшкодувати ОСОБА_1 передбачені законом та Договором грошові кошти та збитки, завдані незаконним виселенням.

Так, під час розгляду судової справи № 752/18241/20 судом задоволено заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 та заборонено Відповідачеві вселяти будь-кого, окрім Позивача та членів її родини, до кімнат, якими вони користуються у відповідності до Договору від 27.06.2018 року.

Однак, незважаючи на те, що вищевказане судове рішення було виконано старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Малько Ж.С., в присутності понятих шляхом доведення її змісту до відома особисто керівника Відповідача ОСОБА_2 , ним було порушено встановлену судом заборону. Вказана поведінка керівника Відповідача свідчить про наявний ризик невиконання рішення суду в разій задоволення позовних вимог у даній справі, в зв`язку з чим вжиття заходів забезпечення позову є необхідним.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії;встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Наявність спору між сторонами не може бути безумовною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить суд накласти арешт на належні відповідачу грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами, однак не зазначає обставин, які б свідчили про неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позову, або утруднення його виконання .

Порушення заборон, встановлених судом, з боку керівництва відповідача у іншій справі не може свідчити про неможливість виконання рішення суду майнового характеру та стягнення коштів з рахунків юридичної особи.

Крім того, накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунку відповідача, може порушити права третіх осіб, які не є учасниками даного судового спору, а також призвести до блокування роботи підприємства.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами, третя особа: Державне управління справами про стягнення грошових коштів відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: