Справа № 525/248/19
Провадження №2/525/9/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2020 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., при секретарі Хоменко М.М., з участю представника позивача адвоката Ситник О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що вона, перебуваючи у шлюбі з громадянином ОСОБА_2 (мала прізвище ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 придбала 1/4 частину житлового будинку присадибного типу з прибудовами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Договір був укладений на ім`я ОСОБА_2 . Після розлучення з ОСОБА_2 06.05.1996 року вона залишилася проживати у цьому будинку. Але коли він раптово помер 31.01.1997 року позивача звернулася до Великобагачанського районного суду із позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 ; при цьому, відповідно до документів нерухомість рахувалася квартирою. Тобто, як зазначає позивач у справі, 1/2 частина від даної квартири є її власністю. Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцями першої черги були - син померлого та позивачки - ОСОБА_4 та батьки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , але вони спадщини не приймали, а ні фактично, а ні юридично.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивачки - ОСОБА_4 , після його смерті відкрилась спадщина на його майно, а саме на 1/6 частину даної квартири, яка перейшла йому у спадщину після смерті його батька, а колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_2 . ОСОБА_1 28.11.2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину даної квартири. Тобто, як вказується у доводах позовної заяви, у позивачки у власності, враховуючи її 1/2 частину від квартири та 1/6 частину, яка перейшла їй у спадщину після смерті сина - 4/6 частин у власності. З 1999 року позивачка ОСОБА_1 відкрито проживає у квартирі, ніякі долі в квартирі реально не виділялись, вона користується всією квартирою відкрито.

Також позивач зазначає, що відповідно до технічного паспорта квартира в цілому з двох кімнат житловою площею 30,0 кв.м. матеріали стін ракушка цегла 1/2, у тому числі 1-а кімната (2) площею 7,8 кв.м., 2-а кімната (3) площею 22,2 кв.м., кухня (1)-6,9 кв.м., кладовка (ІІ) 2,2 кв.м., балкон, веранда (І) - 9,7 кв.м., загальна площа 48,8 кв.м., іншої будь - якої інформації не має. ОСОБА_1 вказує, що вона відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, а саме квартирою в цілому, починаючи з 1999 року, більше ніж 10 років. В Єдиному реєстрі прав на нерухоме майно відомості на 2/6 частки відсутні, наявні відомості на ім`я позивачки на 1/2 та 1/6 частини.

Посилаючись на вищевказані обставини, ряд положень ЦК України та на те, що в позасудовому порядку отримати та оформити документи на 2/6 частини квартири АДРЕСА_1 та складається в цілому з двох кімнат житловою площею 30,0 кв.м.:1-а кімната (2) площею 7,8 кв.м, 2-а кімната (3) площею 22,2 кв.м, кухня (1) площею 6,9 кв.м, кладова (ІІ) площею 2,2 кв.м, балкон, веранда (1) площею 9,7 кв.м. не можливо, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання за нею права власності на 2/6 частини квартири за набувальною давністю (а.с.а.с.3-4).

Загальне позовне провадження у справі було відкрите ухвалою суду від 04.03.2019 року, розгляд даної цивільної справи призначено за правилами загального позовного провадження і підготовче засідання у справі призначено на 02.04.2019 року. Відповідно до даної ухвали витребувано у Полтавському державному нотаріальному архіві (м. Полтава вул. Шевченка, 13) відомості про те, хто прийняв спадщину (відмовився від прийняття спадщини) та про наявність/відсутність заповіту після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , останнім місцем проживання якого було сел. Велика Багачка, Полтавської області та чи надходили претензії кредиторів (а.с.30).

До проведення підготовчого судового засідання у справі від відповідача у справі Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області до суду надійшов лист про те, що даний відповідач визнає заявлені позовні вимоги позивача та заперечень не має та просить провести відповідне засідання у відсутність представника даної селищної ради (а.с.48).

02.04.2019 року на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про проведення відповідного засідання у її відсутність та про підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с.49).

02.04.2019 року надійшла заява від представника позивача - адвоката Ситник О.В. про проведення відповідного засідання у відсутність позивача та її представника та про те, що представник просить витребувати інформацію про спадкову справу після померлого ОСОБА_2 , яка відповідно до інформації Полтавського обласного архіву знаходиться у Великобагачанській державній нотаріальній конторі (а.с.50).

02.04.2019 року у справі проведено підготовче засідання, про що постановлена відповідна ухвала суду і призначено розгляд справи на 21.05.2019 року (а.с.52). Також витребувано у Великобагачанській державній нотаріальній конторі Полтавської області відомості про те, хто прийняв спадщину (відмовився від прийняття спадщини) та про наявність/відсутність заповіту після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , останнім місцем проживання якого було сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області та чи надходили претензії кредиторів. Інформація з Великобагачанської державної нотаріальної контори надійшла на адресу суду та приєднана до матеріалів справи (а.с.а.с.60-65).

21.05.2019 року від позивача по справі ОСОБА_1 надійшла заява про те, що остання просить провести відповідне судове засідання в її відсутність та також повідомила про те, що ОСОБА_6 , який являється свекром позивачки помер в сел. Велика Багачка Полтавської області та ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) померла в Чернігівській області, Ніжинський район (яка являється свекрухою). Позивачка просить зробити запити до відповідних установ щодо отримання інформації (а.с.66). Розгляд справи відкладено на 02.07.2019 року та зроблені відповідні запити до Ніжинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо актового запису про смерть гр. ОСОБА_5 , 1937 р.н., яка померла в період з 2000-2007 р.р. (а.с.71). Також було зроблено запит до Великобагачанського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області щодо актового запису про смерть гр. ОСОБА_6 , 1936 р.н., останнім місцем проживання якого було АДРЕСА_3 (а.с.72).

Розгляд справи відкладено на 21.08.2019 року в зв`язку з витребуванням в Полтавському державному нотаріальному архіві та Ніжинській міській державній нотаріальній конторі відомостей про наявність документів, що стосуються спадкового майна після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Відповідні інформації надійшли на адресу суду та приєднані до матеріалів справи (а.с.а.с.94-104).

Розгляд справи відкладено на 18.09.2019 року в зв`язку з тим, що витребувано у Державному нотаріальному архіві Чернігівської області відомості про те, хто прийняв спадщину (відмовився від прийняття спадщини) та про наявність/відсутність заповіту після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнім місцем проживання якої було с. Гармащина Ніжинського району Чернігівської області та чи надходили претензії кредиторів. Інформація з Державного нотаріального архіву Чернігівської області надійшла на адресу суду та приєднана до матеріалів справи (а.с.а.с.119-122,124-129).

Розгляд справи відкладено на 26.11.2019 року в зв`язку з витребуванням в Полтавському державному нотаріальному архіві витягу з Реєстру заповітів щодо померлої ОСОБА_5 , а також відомостей про те, хто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 . Також судом було витребувано у Пісківській сільській раді Бобровицького району Полтавської області належним чином завірену копію заповіту гр. ОСОБА_5 а також зроблено запит у Великобагачанську державну нотаріальну контору про те, хто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 та витребувано витяг з Реєстру заповітів щодо померлої ОСОБА_5 . Відповідна інформація щодо запитів надійшла на адресу Великобагачанського районного суду Полтавської області та приєднана до матеріалів справи (а.с.а.с.143-148,150-151,154).

Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В. в період часу з 11 год. 22 листопада 2019 року по 04 грудня 2019 року перебував на лікарняному, тому процесуальний рух у справах не здійснювався (справи не розглядалися). Розгляд справи відкладено на 16.01.2020 року.

11.01.2020 року на адресу суду надійшла заява представника позивача - адвоката Ситник О.В. про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з відпусткою (а.с.162), розгляд справи відкладено на 10.03.2020 року.

Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В. в період часу з 05 березня 2020 року по 19 березня 2020 року перебував на лікарняному, тому процесуальний рух у справах не здійснювався (справи не розглядалися). Розгляд справи відкладено на 02.04.2020 року.

Представник відповідача у справі Великобагачанської селищної ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, від даної селищної ради до суду надійшли листи про те, що Великобагачанська селищна рада визнає позов ОСОБА_1 про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю і прохає провести розгляд справи у відсутність представника селищної ради.

Суд, заслухавши пояснення та доводи представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ситник О.В., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм відповідну оцінку приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 15 ЦК України (норма матеріального права) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Про це вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 року.

Відповідно до змісту статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2018 року, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Тобто, право визначення кола відповідачів у конкретній справі належить виключно позивачу, який звертається з відповідними позовними вимогами до суду.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що даним позивачем при зверненні до суду з відповідним цивільним позовом визначено такий суб`єктний склад учасників справи - відповідачем у справі визначено відповідний орган місцевого самоврядування - Великобагачанську селищну раду Великобагачанського району Полтавської області (а.с.а.с.3-4).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.02.1997 року вбачається, що ОСОБА_2 , який на момент смерті проживав в сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Великобагачанським райвідділом РАГС Полтавської області видано свідоцтво про смерть та зроблено відповідний запис за № 20 (а.с.5).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 (син позивача у справі ОСОБА_1 ), помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Полтава, про що Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 28.11.2017 року видано свідоцтво про смерть та зроблено відповідний актовий запис №1248 (а.с.6).

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.2018 року, виданого в.о. в порядку заміщення державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області, державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. вбачається, що на підставі ст.1261 ЦК України, спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1984 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що зареєстрована в АДРЕСА_4 . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 житловою площею 30,0 кв.м, що належить на підставі типового договору купівлі - продажу, посвідченого Великобагачанською державною нотаріальною конторою 14.03.1992 року за реєстровим №353 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.07.2018 року ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якого на 1/3 частку був його син ОСОБА_4 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.7).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 28.11.2018 року вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Полтавської області Кириченко Т.М. на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 належить 1/6 частка квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища сформованого 18.05.2018 року вбачається, що 03.04.1984 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області за №15 зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , після реєстрації шлюбу прізвище подружжя « ОСОБА_1 » (а.с.9).

З свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 18.05.2018 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобагачанського районного управління юстиції у Полтавській області вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвали шлюб, про що складено відповідний актовий запис №37 від 06.05.1996 року. Після державної реєстрації розірвання шлюбу громадянам присвоюється прізвище: йому ОСОБА_2 , їй ОСОБА_1 (а.с.10).

Одна четверта частка квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 відповідно до типового договору купівлі - продажу житлового будинку садового типу з надвірними будівлями, який був складений між ОСОБА_12 та ОСОБА_2 та посвідчений державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Бутенко Л.І. (а.с.а.с.10-11).

Відповідно до рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.12.1997 року вбачається, що за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.а.с.12-13).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 16.07.2018 року вбачається, що на підставі типового договору на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 належить 1/2 частка квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.а.с.14-15).

Відповідно до акту депутата Великобагачанської селищної ради Бутенко В.І. та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вбачається, що в АДРЕСА_1 , 4/6 частки якої відповідно до правовстановлюючих документів належить ОСОБА_1 , відкрито і фактично проживає у квартирі ОСОБА_1 з 1999 року (а.с.16).

Згідно з матеріалами Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 введене в експлуатацію 1969 р., як 4-х квартирний житловий будинок. Договором купівлі - продажу від 14.03.1992 р. №353 частку 1/4 житлового будинку набув ОСОБА_2 . Рішенням Великобагачанського районного суду від 12.12.1997 року право власності на 1/2 частку кв.№3 визнано за ОСОБА_1 . 28.02.2018 року рішенням державного реєстратора зареєстрована частка 1/1 на кв. №3 за вище зазначено адресою на підставі рішення суду від 12.12.1997 року (а.с.17).

Квартира АДРЕСА_1 складається в цілому відповідно до технічного паспорта на квартиру у житловому будинку з квартири посімейного заселення на 1 поверсі 1 поверхового будинку, що складається з двох кімнат житловою площею 30 кв.м. - загальною площею 48,8 кв.м. (а.с.а.с.18-19).

Відповідно до Звіту про оцінку майна вбачається, що замовником є позивач ОСОБА_1 , яка замовила оцінку квартири загальною площею 48,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оціночна вартість для цілей оподаткування складає без ПДВ 72100 грн. (а.с.20).

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 від 26.11.2003 року вбачається, що цей паспорт виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженки с. Середняки Гадяцького району Полтавської області, яка зареєстрована в АДРЕСА_4 (а.с.21).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З повідомлення завідувача Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 07.03.2019 року №710/01-21, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що згідно інформації зі Спадкового реєстру, заповіт від імені ОСОБА_2 , не посвідчувався. Крім того повідомлялося, що Спадковий реєстр діє з 2000 року (а.с.а.с.42-43).

З повідомлення завідувача Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 07.03.2019 року №709/01-21, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , заведена Великобагачанською державною нотаріальною конторою за № 81/1997. Згідно інформації зі Спадкового реєстру свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Повідомляється, що спадкові справи, за якими не видавалися свідоцтва про право на спадщину до нотаріального архіву не передавалися та не знаходяться на зберіганні за місцем заведення (а.с.45-46).

З повідомлення в.о. завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори, завідувача Новосанжарської державної нотаріальної контори від 10.04.2019 року за №01-09/236, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та копії відповідних документів вбачається, що спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 заведена за №81/1997. Спадщину після нього прийняли: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . Інші заяви та претензії від кредиторів не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.а.с.60-65).

З копії Актового запису про смерть №12 від 01.05.2004 року, складеного на підставі лікарського свідоцтва про смерть, виданого Лосинівською районною лікарнею Ніжинського району Чернігівської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 66 років в с. Гармащина Ніжинського району Чернігівської області померла громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.77).

З копії Актового запису про смерть №3 від 12.01.2000 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_9 в сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області помер громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.80).

З повідомлення в.о.завідувача Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 12.08.2019 року №2460/01-20, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що інформація відносно заповіту після померлого ОСОБА_6 відсутня (а.с.а.с.94-95).

З повідомлення в.о.завідувача Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 12.08.2019 року №2461/01-20, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та копії документів зі спадкової справи вбачається, що Полтавський обласний державний нотаріальний архів направив належним чином засвідчену копію спадкової справи за №175/2000 рік до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 (а.с.а.с.96-104). З наявних в цій спадкові справі документів вбачається, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняла шляхом подання відповідної заяви дружина ОСОБА_5 .

З повідомлення в.о. завідувача державного нотаріального архіву Чернігівської області від 10.09.2019 року № 4895/01-17, а також Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що заповіти посвідчені від імені ОСОБА_5 , знаходяться на зберіганні в Полтавському обласному державному нотаріальному архіві та в Пісківській сільській раді Бобровицького району Чернігівської області (а.с.а.с.119-122).

З повідомлення в.о. завідувача державного нотаріального архіву Чернігівської області від 10.09.2019 року № 4893/01-17, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкова справа до майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 Ніжинською районною державною нотаріальною конторою не заводилась. Перевірка проведена по алфавітній книзі обліку спадкових справ Ніжинської районної державної нотаріальної контори за період з квітня 2004 року по грудень 2004 року (а.с.а.с.124-129).

З повідомлення в.о.завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори, завідувача Новосанжарської державної нотаріальної контори від 02.10.2019 року за №01-09/647-648, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 відсутня (а.с.а.с.143-146).

З повідомлення в.о. завідувача Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 24.10.2019 року № 3201/01-20 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що згідно перевірки Алфавітних книг обліку та реєстрації спадкових справ Великобагачанської державної нотаріальної контори, встановлено, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 Великобагачанською державною нотаріальною конторою, не заводилась (а.с.а.с.147-148).

З повідомлення в.о. завідувача Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 24.10.2019 року №3193/01-20 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що інформація відносно заповіту після померлої ОСОБА_5 відсутня (а.с.а.с.150-151).

З повідомлення виконавчого комітету Бобровицької міської ради Чернігівської області №13-10/97 від 11.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в с. Піски Бобровицького району Чернігівської області не проживала та заповіт у Пісківській сільській раді не складала (а.с.154).

Згідно частин 1,2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У Цивільному кодексі України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

За загальним змістом ст.344 ЦК України, підставами для набуття права власності на майно за набувальною давністю, є добросовісне заволодіння особою чужим майном і відкрите, безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років. При цьому, добросовісним заволодінням може вважатись таке, коли володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю.

Таким чином, інститут набувальної давності за своєю правовою природою покликаний усунути юридичну невизначеність поняття фактичного володіння майном, ввести до цивільного обороту вибулі з нього нерухомі речі, чим забезпечити стабільність цивільних правовідносин. Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК України, а саме: наявність законного об`єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння. Відсутність однієї із них виключає можливість для позитивного вирішення справи. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Про вищевказане вказав Вищий спеціалізований суд України в своїй ухвалі від 12.04.2017 року.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових справ», право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст.344 ЦПК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту ст. 344 ЦК України випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

З огляду на вищевикладені положення ЦК України, які врегульовують питання набуття права власності за набувальною давністю та те, що під час всього періоду користування квартирою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 було достовірно відомо (з огляду на доводи позовної заяви та наявні матеріали цивільної справи), що після смерті ОСОБА_2 спадщину щодо відповідної квартири також приймали (крім позивача та її сина), ще й мати померлого- ОСОБА_5 , яка подала до органу нотаріату заяву від 12.03.1997 року про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_2 (що вбачається з досліджених матеріалів спадкової справи №81/1997 рік (а.с.а.с.60,64), відповідно, в сукупності вищевикладеного суд приходить до висновку, що за даних встановлених обставин в межах предмету розгляду даного позову підстав для застосування положень ч.1 ст.344 ЦПК України (на які безпосередньо посилається у доводах позовної заяви позивач у справі), не вбачається. При цьому, не має правового значення для вирішення спірних правовідносин та обставина, що вищевказаний спадкоємець після смерті ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ) не отримала у встановленому ЦК України (в редакції 1963 року) порядку свідоцтва про право на спадщину - щодо частки відповідної квартири АДРЕСА_1 , оскільки не отримання такого свідоцтва спадкоємцями само по собі не тягне за собою втрату права на спадкування відповідного майна або його частини.

Виходячи з вищенаведених висновків, з огляду на положення ч.4 ст.206 ЦПК України суд не приймає визнання відповідачем Великобагачанською селищною радою Великобагачанського району Полтавської області заявленого ОСОБА_1 позову, оскільки таке визнання позову не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи встановлені обставини справи та те, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно з факту визнання відповідачем позову. Про це вказується також в Постанові Верховного Суду від 16.07.2018 року.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.5,15,16,344 ЦК України (в редакції 2003 року), роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових справ», ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,89,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності за набувальною давністю на 2/6 частини квартири АДРЕСА_1 та складається в цілому з двох кімнат житловою площею 30,0 кв.м.:1-а кімната (2) площею 7,8 кв.м, 2-а кімната (3) площею 22,2 кв.м, кухня (1) площею 6,9 кв.м, кладова (ІІ) площею 2,2 кв.м, балкон, веранда (1) площею 9,7 кв.м - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_7 , вказане у позовній заяві фактичне місце проживання АДРЕСА_1 ; представник позивача адвокат Ситник Оксана Володимирівна, місце знаходження АДРЕСА_8 ; відповідач Великобагачанська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області, місце знаходження сел. Велика Багачка, вулиця Каштанова, 20 Великобагачанського району Полтавської області.

Повний текст рішення складений 15.04.2020 року у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті в період часу з 16 год.19 хв. 06.04.2020 року по 17 год.05 хв. 13.04.2020 року по кримінальному провадженню №546/177/18 відносно громадянина ОСОБА_15 за ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України.

Суддя В.В.Хоролець