Справа № 713/2061/19
Провадження №2/713/79/20
РІШЕННЯ

іменем України

27.02.2020 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судового засідання Козубовської-Кузик О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ :

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_3 , звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача ОСОБА_2 .

Просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.02.2017 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №194. Після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище « ОСОБА_4 ». Стягувати з ОСОБА_2 , аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 15000,00 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним.

16.02.2017 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , який вони зареєстрували у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що 16.02.2017 року зроблено відповідний актовий запис за №194. ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_5 . Їхнє спільне життя з ОСОБА_2 не склалося оскільки у них різні погляди на життя, через що між ними дуже часто виникають сварки та скандали, свідком яких стає їхня дитина, що може негативно відбитися на дитячій психіці. На даний час спільне господарство ними не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинено, проживають окремо понад дев`ять місяців. З часу припинення їхніх шлюбних стосунків дочка проживає разом з нею, та знаходиться на її утриманні. Таким чином, фактичні шлюбні стосунки між ними припинено, а шлюб існує лише юридично.

ОСОБА_2 висловлював усну згоду на розірвання шлюбу, але спільну заяву до суду відмовляється подавати. Вважає, що у подальшому їхнє спільне життя з ОСОБА_2 є неможливим, а збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому і збереження шлюбу є неможливим. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 матиме можливість брати участь у вихованні дитини (у разі його бажання). На примирення не згідна.

Зазначила, що з того часу як вони проживають окремо (понад 9 місяців) ОСОБА_2 не бере участі в утриманні та вихованні дитини. На даний час також між ними не досягнуто домовленості щодо утримання дитини після розірвання шлюбу. Посилаючись на ст.ст.183, 184 СК України, зазначила, що ОСОБА_2 офіційно працює і отримує пристойну заробітну плату у розмірі від 1700 до 2300 Євро щомісяця, що в перерахунку на національну валюту становить 45466,50 - 61513,50 гривень. Має можливість платити аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 15000,00 грн. щомісяця, що буде становити не більше однієї третини заробітної плати ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, надав письмовий відзив, в якому зазначив наступне.

Вважає, факти, які викладені у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи із наступного: на розірвання шлюбу згідний, однак, причини розірвання їхнього шлюбу позивачкою викладені невірно. Познайомився з ОСОБА_1 близько 4-х років тому, гостюючи у своєї сестри, котра на той час перебувала в Італії. 16.02.2017 року в Чернівецькому міському ДРАЦС вони зареєстрували шлюб, а згодом уже в Італії у них народилася ОСОБА_6 . Постійно перебувати за кордоном зі своєю сім`єю не міг, оскільки дотримувався законодавства держави та із цієї причини не міг мати постійну роботу. Таким чином, на протязі року міг половину часу бути з сім`єю, а решту - повертався до свого помешкання за місцем реєстрації. Перебуваючи за кордоном, він періодично працював та утримував сім`ю, разом з дружиною виховували її доньку ОСОБА_7 з 2-х місячного віку, був для неї батьком. Дружина в період їхнього спільного проживання не працювала. На утримання старшої дитини ОСОБА_1 жодних коштів не отримувала. Влітку 2019 року він захворів, працювати не міг. До цього всі зароблені кошти витрачав на утримання сім`ї. Забезпечувати сім`ю ставало дедалі важче, а потреби росли, неодноразово пропонував дружині залишитися з ним та проживати у його батьків, на що отримував заперечення та докори, що вона не «звикла жити бідно». Посилання ОСОБА_8 на те, що вони проживають окремо понад 9 місяців, є неправдивими. Спільне проживання припинили близько 4 місяців тому, а саме - в другій половині серпня 2019 року. Не покидаючи надію на примирення та зміни на краще в стосунках з дружиною, він через місяць провідав дітей, неодноразово забирав їх гуляти, надавав дружині кошти на їх утримання та просив змінити поведінку у їхніх стосунках, чого не сталося. Усвідомлюючи, що він втрачає сім`ю, та перебуваючи в стані депресії, так як втратив зміст життя, стан його здоров`я погіршився, в листопаді 2019 року остаточно повернувся додому та змушений зайнятися нагальною проблемою відновленням здоров`я. У позові дружина вказує що на примирення не згідна. Виходячи із того, що вона проживає за межами держави, у зв`язку з поганим станом здоров`я та браком коштів, не має можливості виїзду до неї для прийняття дієвих мір для примирення, тому не заперечує проти розірвання шлюбу. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі по 15000,00 грн. щомісячно визнає частково. Згідний сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1300,00 гривень щомісячно, виходячи з його матеріального стану та стану здоров`я на даний час. ОСОБА_1 обґрунтовує розмір позовних вимог наявністю в нього постійного заробітку, що не відповідає дійсності. Зазначав, що періодично перебуваючи за кордоном, постійної роботи не мав і не міг мати, що пов`язано було з тривалими поїздками додому, у разі нового виїзду до сім`ї - не відразу міг знайти роботу. Додані до позову дані про заробіток стосуються періоду грудень 2018 року - червень 2019 року. Ці кошти витрачені на утримання їхньої сім`ї в період спільного з позивачкою проживання по вересень 2019 року. На даний час він не працює, жодних заощаджень не має, так як всі зароблені кошти витратив на сім`ю, а в даний час залишився за її межами та зі своїми проблемами, проживає в господарстві батьків, які за станом здоров`я не працюють та живуть за рахунок ведення домашнього господарства. Матеріальний стан їхньої сім`ї відображений в акті обстеження житлово-побутових умов, з якого вбачається, що власником житлового будинку є ОСОБА_9 - його батько, будинок складається з 3-х житлових кімнат, в якому проживають 4 членів сім`ї. Стягнення з нього аліментів в розмірі 15000,00 грн. щомісячно поставить його в безвихідне матеріальне становище. Жодного обґрунтування, чому їхній дитині на утримання щомісяця потрібно саме 15000,00 грн. позивачка не зробила, є очевидним, що не могла цього зробити, так як таких коштів на утримання дитини не потрібно. Дитина росте фізично здоровою, а він страждає рядом захворювань. Згідний сплачувати аліменти в розмірі 1300,00 гривень.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи позивачка ОСОБА_1 скерувала до суду відповідь на відзив, де зазначила, що дійсними причинами розірвання їхнього шлюбу є ті, які зазначені нею у позовній заяві. Вона не проживає за межами держави, адже є громадянкою України, дитина є громадянкою України, їхнє місце проживання зареєстроване на території України за вказаною адресою, її коло інтересів тісно пов`язане з Україною. Що стосується сплати аліментів, то ОСОБА_2 нічим не спростував того факту, що він не працює. Надана ним довідка виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 11.12.2019 року №4241 суперечить позиції ОСОБА_2 , яка складена ним у відзиві на позов і також, суперечить матеріалам справи, адже у довідці зазначено, що ОСОБА_2 згідно даних трудової книжки не працює та не навчається з 28.02.2010 року. Але у відзиві на позов ОСОБА_2 визнає той факт жодним чином не спростовує, що офіційно працевлаштований у Республіці Італія у компанії ОСОБА_10 на посаді оформлювача ярмарок (виставок), де отримує заробітну плату у розмірах, які зазначені у довідках про його доходи. Періоди, які охоплені довідками про доходи відповідача охоплюють період з грудня 2018 року по червень 2019 року, що спростовує дані довідки з виконавчого комітету, про те, що у цей період ОСОБА_2 не працював.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_11 не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність ОСОБА_1 . Зазначив, що позовні вимоги підтримує, подані докази підтверджують факт роботи ОСОБА_2 на роботі в республіка Італія, контракт не припинено. Його доходи становлять достатню суму для стягнення з нього аліментів у заявленому розмірі. ОСОБА_2 намагався ввести суд в оману, надаючи довідку сільської ради про те, що ОСОБА_12 не працював, в той час як він працював в Італії. Це свідчить лише про те, що ОСОБА_13 на даний час намагається ввести суд в оману щодо фактичних обставин справи та своїх доходів. Дані виписки з банківської картки про рух коштів, контакту, довідок про помісячні доходи ОСОБА_2 , намагання ввести суд в оману, дають підставу для задоволення позовних вимог.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, відзив підтримує, на розірвання шлюбу згідний, має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1300,00 гривень щомісячно. Скерував заперечення, де зазначив, що позивачка та його представник не надали жодного доказу на підтвердження позовних вимог щодо розміру аліментів. Надані позивачем та його представником в якості доказів додатки на іноземній мові, їх переклади до позовної заяви від 21.11.2019 року, не відповідають таким критеріям доказів як належність, допустимість і достовірність. Інформація додатків жодним чином його не стосується. У клопотанні від 13.02.2020 року представник позивача просить приєднати до матеріалів справи як доказ «контракт ОСОБА_14 на роботу в Італії», однак в матеріалах справи і в додатку до клопотання, яке він отримав поштою 18.02.2020 року від представника позивача, такого не має і не може бути. Візуально оглядаючи додаток аркушів на італійській мові до клопотання представника позивача від 13.12.2020 року, є аркуші, які стосуються громадянина Румунії. Він народився і постійно проживає на Україні, є громадянином України, громадянства іншої країни не мав і не має. У вказаній позивачем фірмі, він ніколи не працював, жодних контрактів не підписував, а періодично виїжджав за кордон в пошуках роботи. Заперечує отримання коштів через банківський рахунок, оскільки не мав і не має жодних рахунків у зарубіжних банках і ніколи ними не користувався. 31 листопада 2019 року в останнє виїхав додому, державний кордон України перетнув 1 грудня, про що свідчить відмітка у його закордонному паспорті. З отриманих додатків до заяви ОСОБА_1 від 13.02.2020 р. вбачається, що особа, яка користувалася послугами банку, перебуває на території Італії та проводить численні банківські операції в період з 11.12.2019 року по 16.12.2019 року. Надані позивачем та його представником «документи» не є достовірними доказами, так як жодний із них як по одинці, так і в сукупності не відповідають дійсності.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_15 не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від представника позивача ОСОБА_15 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідача ОСОБА_2 , просить взяти до уваги відзив ОСОБА_2 та додані до відзиву документи.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

16 лютого 2017 року позивачка ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №194, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, Серія НОМЕР_1 , виданого 16.02.2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Від шлюбу є одна неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією виписки з акта про народження №602-ІІ-В НОМЕР_2 , виданого службою з питань цивільного стану м.Сесто-Сан-Джованні (провінція Мілан).

На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, їх сім`я розпалась, і шлюб носить формальний характер, позивачка втратила до відповідача почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сім`ї відбувся остаточно та поновити її неможливо.

Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 N11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи те, що відповідно до ст.7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати, після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, розірванням шлюбу не порушуються особисті та майнові права сторін та неповнолітньої дитини.

На підтвердження позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 позивачкою та її представником надано наступні докази.

Довідка Генерального консульства України в Мілані №725 від 06.11.2017 року про реєстрацію особи громадянином України з даних якої вбачається, що ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Сесто Сан ОСОБА_16 (Італійська Республіка), зареєстрована громадянкою України.

Довідка про склад сім`ї, видана Берегометською селищною радою №4624 від 30.09.2019 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстровані: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дочка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка. ОСОБА_1 не працює, не навчається, трудова книжка відсутня, ІТД не займається та здійснює догляд за дочкою ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею 3-х річного віку.

Позивачкою ОСОБА_1 надано копії довідок про заробіток ОСОБА_2 на посаді оформлювач ярмарок (виставок) у Італійській Республіці за грудень 2018 року в сумі 1408,00 Євро; січень 2019 року в сумі 2056,00 Євро; лютий 2019 року в сумі 1664,00 Євро; березень 2019 року в сумі 1980,00 Євро; квітень 2019 року в сумі 2392,00 Євро; травень 2019 року в сумі 601,00 Євро; червень 2019 року в сумі 1400,00 Євро.

Копії виписок з рахунку, які містять дані про користування коштами ОСОБА_12 ( АДРЕСА_2 ) за період з 21.06.2019 року до 14.07.2019 року; з 14.07.2019 року по 08.08.2019 року; з 08.08.2019 року по 16.09.2019 року; з 22.09.2019 року по 17.10.2019 року; з 17.10.2019 року по 16.11.2019 року; з 16.11.2019 року по 16.12.2019 року.

При зверненні з даним позовом до суду позивачка посилається на загальні вимоги щодо обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

На підтвердження заперечень проти позову відповідачем ОСОБА_2 надано наступні докази:

Довідка про склад сім`ї видана Кам`янською сільською радою №4240 від 11.12.2019 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 . Разом з ним зареєстровані та проживають ОСОБА_9 - батько, ОСОБА_19 мати, ОСОБА_2 сестра.

Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї №1054 від 11.12.2019 року з даних якого вбачається, що при обстеженні житлового будинку в якому проживає ОСОБА_2 виявлено наступне: батько - ОСОБА_9 , мати ОСОБА_19 , сестра ОСОБА_2 проживають у житловому будинку цегляному, критий шифером, загальною площею 146,7 кв.м., в тому числі житлова площа становить 86,5 кв.м. (3 кімнат). Є сарай і інші господарські надвірні будівлі і споруди. В користуванні є 0,5131 га присадибної ділянки землі. Утримують в господарстві птицю. Матеріально-побутові умови проживання сімї задовільні.

Довідка Кам`янської сільської ради №4239 від 11.12.2019 року з даних якого вбачається, що ОСОБА_2 у власності немає землі.

Довідка територіального сервісного центру №7344 від 10.12.2019 року з даних якої вбачається, що згідно облікових даних АІПС «Автомобіль» та Єдиного державного реєстру МВС України, станом на 09.12.2019 року за ОСОБА_2 не зареєстровано жодного транспортного засобу.

Довідка Кам`янської сільської ради №4241 від 11.12.2019 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_2 дійсно не працює, не навчається з 28.02.2010 року згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 28.02.2010 року, наказ №97 від 28.02.2010 року.

Копія протоколу УЗД від 22.08.2019 року лікарні швидкої медичної допомоги; заключення ЛКК №2548 від 18.12.2019 року; витяг із медичної карти амбулаторного хворого від 17.12.2019 року; витяг із медичної карти амбулаторного хворого від 13.01.2020 року згідно даних яких вбачається, що ОСОБА_2 проходив обстеження та йому встановлений діагноз для подальшого лікування.

Довідка ПАТ «Чернівецький олійно-жировий комбінат» №16-к від 03.02.2020 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_2 працює з 28.01.2020 року по теперішній час у Приватному акціонерному товаристві «Чернівецький олійно-жировий комбінат» на посаді «Слюсаря-ремонтника 4-го розряду» паросилового цеху (наказ №1/3-к від 27.01.2020 року) із заробітною платою по штатному розпису 7240,00 гривень, за умови повного відпрацьованого місяця.

Копія трудової книжки Серія АЕ №725608 від 28.02.2010 року з даних якої вбачається, що до трудової книжки внесено відомості про прийняття останнього на роботу у Приватному акціонерному товаристві «Чернівецький олійно-жировий комбінат» на посаді «Слюсаря-ремонтника 4-го розряду» паросилового цеху (наказ №1/3-к від 27.01.2020 року).

Копія закордонного паспорту ОСОБА_2 з даних якого вбачається, що ОСОБА_2 перетнув кордон України 01 грудня 2019 року.

Надаючи оцінку наданим сторонами та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що:

батьками неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією виписки з акта про народження;

малолітня ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , з 28.01.2020 року офіційно працює у Приватному акціонерному товаристві «Чернівецький олійно-жировий комбінат» на посаді «Слюсаря-ремонтника 4-го розряду» паросилового цеху (наказ №1/3-к від 27.01.2020 року) із заробітною платою по штатному розпису 7240,00 гривень, згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини 900,00 гривень;

відповідач ОСОБА_2 як батько неповнолітньої дитини, згідно ст.180 Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати неповнолітню дочку до досягнення нею повноліття.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

За змістом положень ст.180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2020 році», у 2020 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 , як батько зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00 (Одна тисяча п`ятсот) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ст.176 ч.1 п.3ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. та стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768,40 гривень в дохід держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.ст. 110-112, 113, 114, 180, 182, ч.1, ч.1, 2 ст.184, 191 СК України, керуючись ст.ст.4, 13, 141, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був зареєстрований 16 лютого 2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №194, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00 (Одна тисяча п`ятсот) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768 (Сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (Сорок) копійок в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 768 (Сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (Сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_5 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Копію рішення після набрання ним чинності надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Суддя І. А. Кибич