Провадження № 2-н/643/4977/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 24.11.2020 року і до повноліття кожної дитини.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для видачі судового наказу, суд керується таким.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України , той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналогічні норми містяться в п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Таким чином, виходячи з вказаних вище положень законодавства України, зокрема імперативних приписів ч. 5 ст. 183 СК України, з заявою про видачу судового наказу може звернутись той з батьків, разом з яким проживає дитина, при цьому обов`язок брати участь в утриманні дитини в грошовій і (або) натуральній формі покладається на того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Також згідно п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 26.11.2020 року, боржник ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за однією адресою з заявником ОСОБА_3 та неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , 2004 року народження, та ОСОБА_4 , 2006 року народження .

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначено, що ОСОБА_2 почала зникати з дому на декілька днів на тиждень та більше, припинила допомагати ОСОБА_3 в утриманні дітей.

Проте всупереч вимог п. 5 ч. 2 ст. 163, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надано.

Так, надана ОСОБА_3 електронна віза в ОСОБА_5 надає лише право на виїзд за кордон та сама по собі не свідчить про виїзд ОСОБА_2 за межі України і непроживання разом з заявником та дітьми. Пояснення ОСОБА_3 , фактично зафіксовані в заяві про видачу судового наказу, виходячи з положень ст. 76, 92 ЦПК України, не є засобом доказування в цивільній справі.

Таким чином, згідно матеріалів справи, як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за однією адресою разом з дітьми. Доказів непроживання ОСОБА_2 разом з дітьми та ухилення від обов`язку щодо їх утримання, суду не надано.

В межах розгляду заяви про видачу судового наказу суд позбавлений можливості встановити, на утриманні якого з батьків знаходяться діти та, відповідно, хто з батьків має право на стягнення з іншого аліментів на утримання дітей.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

З доводів заяви про видачу судового наказу та матеріалів справи суд приходить до висновку щодо наявності спору про право, оскільки обидва батьки та діти зареєстровані разом за однією адресою та суд в межах розгляду заяви про видачу судового наказу позбавлений можливості встановити наявність саме у ОСОБА_3 права на звернення до суду з заявою про видачу судового наказу та, відповідно, ухилення ОСОБА_2 , яка також проживає разом з дітьми, від виконання обов`язків щодо утримання останніх.

Крім того, суд враховує, що судовий наказ про стягнення аліментів, виходячи з положень ч. 1 ст. 170, п. 4 ч. 1 ст. 161, а також ч. 3 ст. 167 ЦПК України, не може бути скасований та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, в зв`язку з чим суд зобов`язаний достовірно встановити безспірність вимог стягувача.

Згідно п. 1, п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, а також якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для видачі судового наказу, оскільки заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України та суд на підставі наданих доказів позбавлений можливості достовірно встановити виникнення саме у ОСОБА_3 права вимоги до ОСОБА_2 , а також безспірний характер вказаної вимоги.

Керуючись ст. 19, 161, 165, 369-372 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з вищевказаних підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він також має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.А. Крівцов