Справа № 188/1502/20
Провадження № 2-о/188/55/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Олійник В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявниця) звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні у чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заяви вона посилається на те, що вона звернулася до відділу з питань перерахунків пенсії № 15 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та відповідним пакетом документів про перехід з одного виду пенсії на іншу (з пенсії за віком, яку заявниця отримує з 02.02.2011, на пенсію по втраті годувальника). Заявниця отримала відмову Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області за № 0400-0320-8/73083 від 27.08.2020, в якій зазначено, що на момент смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона була працездатною особою, документів, підтверджуючих наявність інвалідності та втрату джерела засобів до існування, нею не надано.

Посилаючись на ст.ст.2, 293, п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, заявниця просить встановити факт перебування на утриманні у чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким перебувала у шлюбі з 15 травня 1982 року і до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Весь цей час вони проживали за місцем реєстрації однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. Заявниця знаходилася на утриманні чоловіка, який працював шахтарем (підземний гірничий робітник очисного забою 5 розряду), отримував високу заробітну плату, а вона на момент його смерті не працювала, займалася вихованням дітей та господарством, тобто не мала інших засобів для існування, перебувала на повному утриманні свого чоловіка, дохід якого був основним та єдиним джерелом існування сім`ї.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала заяву та просила суд її задовольнити.

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання представника не направила, причини неявки суду не повідомила, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі на підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про перебування фізичної особи на утриманні.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заявниця, ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 з 15 травня 1982 року і до дня його смертіІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується:

свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 , виданим Миколаївською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області 15 травня 1982 року (а.с.7);

свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 19 червня 1995 року (а.с.8);

витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть номер витягу 3 від 21 жовтня 2020р. (а.с. 10).

Весь час з 15.05.1982 і до дня смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 вони проживали однією сім`єю за адресою реєстрації місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 486 від 08 липня 2020 року (а.с.11).

Заявниця знаходилася на утриманні чоловіка, тому що він працював на шахті підземним гірничим робітником очисного забою 5 розряду, отримував високу заробітну плату, а вона на момент його смерті не працювала, займалася вихованням дітей та господарством, тобто не мала власних засобів для існування, перебувала на повному утриманні свого чоловіка, дохід якого був основним та єдиним джерелом існування сім`ї. Цей факт підтверджується копіями трудових книжок ОСОБА_2 НОМЕР_3 (а.с. 12) та заявниці ОСОБА_1 НОМЕР_4 (а.с. 13-24)

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 8 цієї постанови зазначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до копії повідомлення про відмову в призначенні пенсії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за № 0400-0320-8/73083 від 27.08.2020 заявниці в призначенні пенсії по втраті годувальника відмовлено тому, що на момент смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 вона була працездатною особою, документів, підтверджуючих наявність інвалідності та втрати джерела засобів до існування, нею не надано.

Згідно з положеннями ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні; батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування (ч.1).

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років (ч.2).

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (ч.3).

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу (далі - СК) України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пенсійним посвідченням серії НОМЕР_5 підтверджується, що заявниця є непрацездатною і з 2011 року отримує пенсію за віком.

З викладеного вбачається, що заявниця перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , оскільки отримувала від чоловіка допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, бо на момент його смерті заявниця не працювала, встановлення цього факту їй потрібно для переходу її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, тому її заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, п. 5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 , заінтересована особа Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області, яке розташоване за адресою: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, , про встановлення факту перебування на утриманні задовольнити.

Встановити факт знаходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_6 , на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя П. О. Бурда