Справа № 214/5430/19
2/214/1280/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 березня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Попова В.В.,
при секретарі Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.
На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі №6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка є обов`язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Установивши факт існування між сторонами договірних правовідносин з приводу позики, а також факту невиконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором, суд уважає обґрунтованими доводи позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми позики, інфляційних збитків та 3% річних, відповідно до статті 625 ЦК України.
Разом з тим, згідно ст. 1048 ЦК України якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки розпискою не передбачено нарахування відсотків, відтак їх розмір може бути визначений на рівні облікової ставки Національного банку України.
Проте, перевіряючи надані позивачем розрахунки сум, які останній просить стягнути з відповідача, суд не погоджується із такими та зазначає наступне.
Так, дослідивши надані позивачем розрахунки нарахування 3% річних та інфляційного збільшення суми боргу, відповідно до ст. 625 ЦК України, а також процентів відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, судом установлено, що період їх нарахування зазначений позивачем, а саме з 31.12.2018 року по 31.07.2019 року, є невірним, з огляду на наступне.
Норми, які регулюють виниклі правовідносини сторін містяться в Главі 71 ЦК України («Позика. Кредит. Банківський вклад»).
Нарахування процентів припиняється після спливу визначеного в розписці строку на який надано кошти, тобто 30.12.2018 року та після зазначеної дати, інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12.
Таким чином розмір процентів на рівні облікової ставки Національного банку України повинен бути розрахований за період з 20.06.2018 року по 30.12.2018 року.
Так, облікові ставки Національного банку України, які діяли в період з 20.06.2018 року по 30.12.2018 року становлять:
-з 20.06.2018 року по 12.07.2018 року 17% річних;
-з 13.07.2018 року по 06.09.2018 року 17,5% річних;
-з 07.09.2018 року по 30.12.2018 року 18% річних.
Розмір процентів за період з 20.06.2018 року по 30.12.2018 року розраховується за формулою: сума боргу за договором х облікову ставку НБУ/100/365 х кількість днів у періоді, в якому діяла відповідна облікова ставка НБУ.
Отже, розмір відсотків за вказаний період складає 2828 грн. 22 коп., виходячи з наступного розрахунку:
4). 321 грн. 37 коп. + 805 грн. 48 коп. + 1701 грн. 37 коп. = 2828 грн. 22 коп.
Щодо розрахунку відповідно до положень ст. 625 ЦК України 3% річних та суми боргу з урахуванням індексу інфляції, суд уважає, що такий розрахунок повинен проводитись за період з 31.12.2018 року та по день звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а саме по 22.07.2019 року.
При цьому, 3% річних розраховуються за формулою: сума боргу х 3%/365 х кількість днів прострочення виконання зобов`язання. Кількість днів прострочення виконання зобов`язання за період з 31.12.2018 року по 22.07.2019 року складає 204 дні.
Розрахунок інфляційних збитків проводиться за формулою: збитки від інфляції = сума боргу х сукупний індекс інфляції/100% - суму боргу.
Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 694 грн. (а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 , виданий Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 694 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.