Справа № 635/2980/19
Провадження по справі 2/635/968/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Бобко Т.В.,
секретар судового засідання Ус Ю.В.,
учасники справи:
позивач: Заступник військового прокурора Харківського гарнізону, який діє в
позивач: Міністерство внутрішніх справ України,
позивач: Національна академія
Національної гвардії України
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженими органами якого є Міністерство внутрішніх справ України, Національна академія національної гвардії України, до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,-
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2019 головуючим у справи визначено суддю Токарєву Н.М.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно з Розпорядженням керівника апарату Харківського районного суду Харківської області Мазур О.О. №01-02/88 від 10 жовтня 2019 року, у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19 вересня 2019 року заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_2 у відставку та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року №05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М.», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. В установлені судом строки позивач усунув зазначені в ухвалі суду недоліки, подавши до суду 06 листопада 2019 року відповідну заяву.
Представник позивача - Військової прокуратури Харківського гарнізону у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Представник позивача - Міністерства внутрішніх справ Україниу судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Представник позивача - Національної академії Національної гвардії України у судове засідання не з`явився, суду надана заява за підписом юрисконсульта юридичної служби Національної академії Національної гвардії України Блізнової В., в якій вона просить розглянути справу за відсутності представника Національної академії Національної гвардії України та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивачів вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
27 липня 2017 року між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений контракт про проходження останнім військової служби (навчання) курсантом Національній академії Національної гвардії України, відповідно до умов якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) у Національній академії Національної гвардії України протягом строку контракту відповідно до вимог, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим контрактом.
Положеннями п.1 контракту також передбачено, що курсант ОСОБА_1 добровільно бере на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утримання в Національній академії Національної гвардії України, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження війської служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених ч.10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Умовами контракту встановлено, що контракт укладено на час навчання у вищому навчальному закладі.
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України ОСОБА_3 №167с/ч від 27 липня 2017 року солдата ОСОБА_1 зараховано за контрактом на навчання на перший курс факультету № 1(командно-штабний) та з 27 липня 2017 року зараховано в списки особового складу Академії та на всі види забезпечення (Наказ начальника Національної академії Національної гвардії України №545 від 27.07.2017 року).
31 січня 2018 року відповідач ОСОБА_1 особисто звернувся до начальника курсу № 2 факультету № 1 з рапортом про його відрахування з числа курсантів за власним бажанням у зв`язку з небажанням продовжувати навчання.
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України ОСОБА_3 №30с/ч від 09.02.2018 року солдат ОСОБА_1 курсант 257 навчальної групи 2-го курсу 1 факультету за спеціальністю «Військове управління» був відрахований з навчання та виключений зі списків перемінного складу курсантів Академії через небажання продовжувати навчання, достроково розірвано контракт про навчання, укладений з ОСОБА_1 , останній зарахований у розпорядження начальника Академії.
Як вбачається зі змісту контракту, укладеного з ОСОБА_1 , його чинність припинено 09 лютого 2018 року у зв`язку з небажанням продовжувати навчання та проходити військову службу на посадах осіб офіцерського складу (наказ начальника Національної академії Національної гвардії України ОСОБА_3 №30с/ч від 09.02.2018 року).
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У розвиток зазначеної конституційної норми статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або не належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі Згідно з п. 3,4 етапі 56 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи га особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як норми Конституції України, так і норми інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Згідно зі ст. 5 наведеного Закону, до складу Національної гвардії України входять: з`єднання, військові частини і підрозділи, вищі навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади, що не входять до складу оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України.
Пунктом 2 вказаної статті передбачено, що організаційно Національна гвардія України складається з органів військового управління (головного органу військового управління Національної гвардії України та органів військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України), військових частин (підрозділів) з охорони важливих державних об`єктів, спеціальних вантажів, дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, з`єднань, військових частин і підрозділів з охорони громадського порядку, підрозділів (загонів) спеціального призначення, військових частин оперативного призначення, авіаційних військових частин, військових частин і підрозділів зв`язку, органів і підрозділів забезпечення, вищих навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів, установ.
Фінансування Національної гвардії України здійснюється за рахунок Державного бюджету України, що визначено Законом України «Про Національну гвардію України».
Національна академія Національної гвардії України - потужний багатопрофільний військовий заклад вищої освіти, який здійснює цільову підготовку фахівців для забезпечення внутрішньої безпеки держави, а саме: охорони громадського порядку, дипломатичних представництв, важливих державних об`єктів, боротьби з тероризмом, конвоювання та екстрадиції, тощо. Курсанти в Академії навчаються за державним замовленням. Після отримання дипломів випускники мають обов`язкове працевлаштування у Національної гвардії України та в інших силових структурах України.
Відтак, невиконання або неналежне виконання військовослужбовцями Національної гвардії України укладених із ними контрактів про проходження військової служби у вказаному органі виконавчої влади та його структурних підрозділах завдає шкоди економічним інтересам держави у вигляді витрачених на їх навчання бюджетних коштів.
Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, однією з підстав для дострокового припинення (розірвання) контракту про навчання курсантом вищого військового навчального закладу, є відмова від проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення навчання.
Положеннями ч.10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що, зокрема, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству Оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі-Порядок).
Зазначений Порядок визначає механізм відшкодування курсантамив
разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.
Так, відповідно до п. 3 зазначеного Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Згідно з п.1 контракту, укладеним 27 липня 2017 року між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу відповідач зобов`язався відшкодувати Міністерству внутрішній справ України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу.
Розрахунок зазначених витрат здійснений відповідно до п.п. 5,6 Порядкувідшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування розрахунків позивача.
На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про відшкодування зазначених витрат у добровільному порядку.
Відповідно до п.7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Виходячи з умов контракту та враховуючи наведені правові норми, ОСОБА_1 повинен нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням на факультеті.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Позивачем при подачі позову сплачений судовий збір в сумі 1921 гривня, що підтверджується платіжним дорученням № 240 від 2 квітня 2019 року.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов заступника військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженими органами якого є Міністерство внутрішніх справ України, Національна академія національної гвардії України, до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової прокуратури об`єднаних сил витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча двадцять одна) гривня.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Харківським РВ ГУ МВС України в Харківській області 07 серпня 2013 року, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 02 березня 2020 року.
Суддя Т.В. Бобко