КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №360/474/19 Головуючий у І інстанції - Унятицький Д.Є
№22-ц/824/1216/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Покраси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради,-

встановив:

В березні 2019 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками (по ј частині кожний) домоволодіння АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння належало ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкоємець ОСОБА_2 ) в рівних частках, по Ѕ частині, які не були виділені в натурі, тому зараз їх спадкоємцям ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належить по 1/4 частці та ОСОБА_2 належить 1/2 домоволодіння. Домоволодіння АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що належала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках. Згідно з даними земельно-кадастрової книги за цим домоволодінням рахується земельна ділянка розміром 0,50 га, а саме за ОСОБА_5 0,25 га з яких 0,125 га для обслуговування житлового будинку, 0,125 га для особистого селянського господарства; за ОСОБА_6 рахується 0,25 га, з яких 0,125 га для обслуговування житлового будинку, 0,125 га для особистого селянського господарства. При оформленні спадщини після смерті ОСОБА_5 з`ясувалося, що частина земельної ділянки передана у приватну власність ОСОБА_6 без урахування частки в будинку співвласниці ОСОБА_5 . За заявою ОСОБА_6 Здвижівська сільська рада 11 червня 2004 року прийняла рішення про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га, з яких 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,13 га для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Здвижівської сільської ради від 18 січня 2006 року ОСОБА_6 передана у приватну власність земельна ділянка 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Оскільки земельна ділянка передана ОСОБА_6 без врахування частки співвласниці, 05 листопада 2012 року ОСОБА_3 звернулась до Здвижівської сільської ради із заявою про внесення на розгляд чергової сесії сільської ради питання про скасування вказаних рішень. Рішенням 18 сесії 6 кликання від 09 листопада 2012 року оскаржувані рішення визнані такими, що втратили чинність. Однак рішенням Бородянського районного суду від 18 вересня 2018 року визнано незаконним та скасовано рішення 18 сесії 6 скликання від 09 листопада 2012 року. Оскільки оскаржувані рішення є чинними, порушують право позивачів на приватизацію земельної ділянки, що перебуває у їх користуванні і на якій знаходиться успадковане майно просили визнати незаконними та скасувати рішення Здвижівської сільської ради 11 сесії 4 скликання (24 скликання) від 11 червня 2004 року про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки розміром 0,25 га (0,12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,13 га для ведення особистого селянського господарства) та рішення 29 сесії 4 скликання від 18 січня 2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 01 листопада 2019 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасувано рішення Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області від 11 червня 2004 року про передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,25 га. по АДРЕСА_1 . Визнано незаконним та скасувано рішення Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області від 18 січня 2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 . Стягнуто зі Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати в сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок. Стягнуто зі Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати в сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення , яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що як на підтвердження позову позивач зазначає неможливість приватизації земельної ділянки, водночас жодних доказів на підтвердження вказаного факту не було надано, лише після витребування згаданої інформації як доказ надано фото копії заяв позивачів датовані 29.02.2012 року та повідомлення про отримання поштового відправлення. Вказує, що всупереч ч.5 с.177 ЦПК позивач не додав до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення був упереджений та ухвалив рішення, яке не відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, що регулює дані правовідносини.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 січня 1991 року домоволодіння по АДРЕСА_1 в рівних долях успадкували ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 позивачі успадкували та являються співвласницями Ѕ частини жилого будинку (домоволодіння) АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями витягів про державну реєстрацію прав, свідоцтв про право на спадщину за законом.

Згідно із записами земельно-кадастрової книги Здвижівської сільської ради за домоволодінням в АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка розміром 0,50 га, а саме: за ОСОБА_5 - 0,25 га (0,125 га - для обслуговування житлового будинку, 0,125 га - для особистого селянського господарства) та ОСОБА_6 - 0,25 га (0,125 га - ОЖБ, 0,125 га - ОСГ).

Згідно із записами земельно-кадастрової книги Здвижівської сільської ради дана земельна ділянка передавалась у приватну власність 11 сесією четвертого скликання від 11 червня 2004 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних долях.

На підставі рішення 11 сесії 24 скликання від 11 червня 2004 року Здвижівської сільської ради ОСОБА_6 передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка 0,25 га (0,12 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,13 га - для ведення особистого селянського господарства) по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією протоколу 11 сесії 24 скликання Здвижівської сільської ради (а.с.16-17).

Рішенням 29 сесії 4 скликання від 18 січня 2006 року Здвижівської сільської ради затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в с.Здвижівка Бородянського району Київської області; передано безоплатно в приватну власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в с.Здвижівка громадянам України згідно з додатком, що підтверджується копією вказаного рішення та додатком до нього(а.с. 29-31).

Рішенням 18 сесії 6 скликання Здвижівської сільської ради від 09.11.2012 року визнані такими, що втратили чинність п.8/32 та п.8/33 рішення 11 сесії 4 скликання Здвижівської сільської ради від 11 червня 2004 року, в частині передачі безоплатно у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки розміром 0,25 га на АДРЕСА_1 . Виключений п.9 з додатку до рішення 29 сесії 4 скликання Здвижівської сільської ради від 18 січня 2006 року, в зв`язку з тим, що при складанні технічної документації із землеустрою СПД ОСОБА_8 не враховано факт спільної часткової власності на домоволодіння та виготовлено з помилками технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку.

Бородянський районний суд Київської області своїм рішенням від 18 вересня 2018 року визнав протиправним та скасував рішення 18 сесії 6 скликання Здвижівської сільської ради від 09 листопада 2012 року про визнання такими, що втратили чинність, п.8/32 та п.8/33 рішення 11 сесії 4 скликання Здвижівської сільської ради від 11 червня 2004 року в частині передачі безоплатно у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки розміром 0,25 га по АДРЕСА_1 та виключення п.9 з додатку до рішення 29 сесії 4 скликання Здвижівської сільської ради від 18 січня 2006 року, що підтверджується копією рішення суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чинним Земельним Кодексом не передбачено можливість передачі земельної ділянки у приватну власність до виділення в натурі частини нерухомого майна, в зв`язку з чим винесення рішень, відповідно до яких відбулась передача частини земельної ділянки у приватну власність одному із співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 не відповідає вимогам законодавства та порушує права іншого співвласника вказаного нерухомого майна.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в рівних частинах, відповідно громадянки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є спадкоємицями ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є спадкоємицею ОСОБА_6 .

Громадянки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є учасницями приватної спільної часткової власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та мають визначену частку у праві власності на спільне майно: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 1/4 частки, ОСОБА_2 - 1/2 частки.

Співвласники здійснюють свою правомочність за загальною згодою (ст.113 ЦК). Частки можуть бути рівними або нерівними, що не впливає на обсяг повноважень співвласників.

На дату розгляду заяви розмір частки ОСОБА_3 підтверджено витягом про державну реєстрацію прав виданим комунальним підприємством Київської обласної ради «Бородянське бюро технічної інвентаризації» за №32186657 віл 25.11.2011р., № запису: 63 в книзі 1-56, ОСОБА_2 подала заяву в Бородянську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини від 05.12.2011 року на 1/2 частину житлового будинку та права на земельні частки.

У разі набуття права власності на домоволодіння кількома особами земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських приміщень та для ведення особистого селянського господарства згідно ст.120 ЗК України визначаються пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до запису в земельно-шнуровій книзі домоволодіння, розміщене на земельній ділянці розміром 0,5 га., з них: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських приміщень; 0,25 га для особистого селянського господарства.

Згідно ст.. 121 ЗК України норма безоплатної передачі земельних ділянок становить: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Громадянину ОСОБА_6 в 2005 році була виготовлення технічна документація із землеустрою, щодо складання державного акту на право власності на земельку ділянку за адресою: АДРЕСА_1 - серія НОМЕР_1 904883 виданий 27.09.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки :01:017:0018. Технічна документація розроблена СПД ОСОБА_10 .

При складанні технічної документації із землеустрою СПД ОСОБА_10 не врахував факт спільної часткової власності на домоволодіння, який підтверджується рішенням двадцятої сесії двадцять четвертого скликання від 11.06.2004 року Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області про безкоштовну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_6 земельну ділянку розміром 0,25 га., з них 0.13 га для будівництва та бслуговування житлового будинку та господарських будівель, та 0,12 га для ведення особистого селянського господарства. Натомість, рішенням 29 сесії 4 скликання від 18 січня 2006 року Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області затверджується технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр.. ОСОБА_6 відповідно додатку до рішення Здвижівської сільської ради в розмірі 0.25 га. Для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Земельна ділянка виділена в натурі відповідно до точок контуру кадастрового плану земельної ділянки. Акт про погодження та встановлення в натурі зовнішньої межі земельної ділянки та про передачу на зберігання межових знаків ОСОБА_6 від 15.09.2004 року підписаний посадовими особами сільської ради та суміжниками земельної ділянки.

Таким чином, виготовлена з помилками технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр.. ОСОБА_6 призвела до видачі власнику акта на право власності на земельну ділянку з помилками, тим самим порушуючи права учасників-спадкоємців приватної спільної часткової власності, домоволодіння щодо володіння, користування чи розпорядження належною їм земельною ділянкою.

Відповідно до п.6 наказу державного комітету України по земельним ресурсам № 43 від 04.05.99 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» у раз: отримання земельної ділянки у спільну часткову власність кожному співвласнику земельної ділянки видається окремий державний акт на право власності на земельну ділянку та обов`язково додається додаток до нього, в якому зазначається список співвласників земельної ділянки із зазначенням частки кожного.

У державному акті, на плані меж земельної ділянки, наноситься, загальний план зовнішніх меж земельної ділянки та зазначається конкретно земельна ділянка співвласника.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відсутність у справі оригіналів оспорюваних актів не мають правового значення, оскільки їх наявність і достовірність перевірено Бородянським районним судом Київської області від 18 вересня 2018 року, що набрало законної сили у справі № 360/1463/18 (а.с. 36-37).

Також інші аргументи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість рішеннясуду першої інстанції не впливають, його висновків не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)", § 23).

За таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко