Справа № 310/9595/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Базовий азовський рибопереробний комплекс» про стягнення заборгованості.

02 березня 2020 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки відповідачів в усіх банківських установах; накладення арешту на автомобіль та інше рухоме майно, яке належить відповідачам; накладення арешту на усе нерухоме майно, яке належить відповідачам, з наступних підстав. Предметом спору по справі є стягнення коштів в розмірі 1 188 490,22 грн. Після задоволення позову судом стягнення коштів буде здійснюватись шляхом звернення стягнення на кошти з рахунків в банках, а також звернення стягнення на рухоме та нерухоме майно відповідачів. ОСОБА_1 вважає, що рухоме та нерухоме майно буде переоформлене на третіх осіб задля утруднення виконання рішення. Крім того, в зв`язку з виконавчим провадженням з виконання виконавчого листа № 2-1575/09 позивачу відомо, що на рахунках відповідачів кошти відсутні.

Дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази, суд прийшов до наступного.

У відповідності із ст. 149 ЦПК України суд має право за заявою учасника справи вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд при розгляді заяви повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В обґрунтування вимоги щодо забезпечення позову заявник посилається на той факт, що рухоме та нерухоме майно відповідачами може бути переоформлене на третіх осіб з метою утруднення виконання рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проте, ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів наявності загрози невиконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки сама по собі можливість розпорядження майном, яке перебуває у власності відповідачів, не дає підстав вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заявником не зазначено інформацію про банківські установи, в яких відкриті рахунки відповідачів; марку, реєстраційний номер автомобіля або іншого рухомого майна та за ким воно зареєстровано; не зазначено, яке саме нерухоме майно належить відповідачам, його місце розташування, можливу вартість рухомого та нерухомого майна, що позбавляє суд можливості вирішити питання про співмірність заявлених позивачем вимог вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що заявником не обґрунтовано необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, а також не вказано майно, на яке він просить накласти арешт, його вартість, що позбавляє оцінити співмірність заходів забезпечення позову, які заявник просить застосувати, із заявленими позивачем позовними вимогами, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151- 154 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. М. Вірченко