ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2008/18
Провадження № 2/362/194/20
У Х В А Л А

04.03.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

з участі секретаря Шевченко М.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із спадкового майна, що є в спільній частковій власності, в об`єкт самостійної власності,

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Корнієнка С.В. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із спадкового майна, що є в спільній частковій власності, в об`єкт самостійної власності.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із спадкового майна, що є в спільній частковій власності, в об`єкт самостійної власності, судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Галієвій О.М. (вул.. Лісова, 10, с. Хотянівка, Вишгородського району Київської АДРЕСА_1 ).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2019 року у зв`язку з відстороненням від посади судді ОСОБА_3 рішенням ВРП №1107/3-дп/15-19 від 10.04.2019 року вказану справу передано до провадження судді Лебідь-Гавенко Г.М.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2019 року відновлено провадження у справі та прийнято позовну заяву до свого провадження та розпочато підготовче провадження у справі (а.с.66-67).

Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином.

Відповідачка в підготовчому судовому засіданні просила позовну заяву залишити без розгляду.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши думку відповідача, дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи в підготовче судове засідання, призначене на 26 вересня 2019 року, 18 грудня 2019 року та 04 березня 2020 року позивач та його представник не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, за адресою вказаною в позовної заяві (а.с.69, 74, 83) та за допомогою смс повідомлення за номером мобільного телефону, якій зазначений в позовній заяві (а.с. 76, 81, 84, 85).

Належних та допустимих доказів поважності причин неявки в судові засідання, призначені на 26 вересня 2019 року, 18 грудня 2019 року та 04 березня 2020 року позивачем та його представником не надано.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Відповідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено вище, позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про розгляд справи за адресою зазначеною в позовній заяві, неявка позивача має ознаки повторності, доказів щодо поважності причин неявки в судове засідання суду не надано, заяви про розгляд справи у відсутності позивача до суду не надходило.

Згідно висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-24063ск15, причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, ураховуючи, що позивач, який не з`являється в судове засідання, має право на використання передбаченого законом права на процесуальне представництво в суді.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За вищевикладених обставин суд вважає, що відповідно до вищезазначених вимог цивільного процесуального законодавства позов ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, яким не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин неявки, та відсутність заяви про розгляд справи без позивача, оскільки суд позбавлений можливості з`ясувати позицію позивача з приводу заявлених ним вимог на час розгляду справи, а також щодо з`ясування проведення експертизи, яка повернулася до суду без виконання.

При цьому на підставі ч. 2 ст. 257 ЦПК України суд роз`яснює, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись статтями 2, 13, 44, 131, 223, 200, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із спадкового майна, що є в спільній частковій власності, в об`єкт самостійної власності залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Повний текст ухвали виготовлено 04.03.2020 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко