Провадження № 2/752/227/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.01.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання розповсюдження ОСОБА_2 недостовірних (брехливих) відомостей відносно ОСОБА_1 , викладених в листі до Громадської ради при МОН України, зобов`язання ОСОБА_2 публічно, на засіданні Громадської ради при Міністерстві освіти і науки України, вибачитися перед ОСОБА_1 , а також спростувати розповсюджену недостовірну інформацію шляхом направлення на адресу громадської ради при Міністерстві освіти і науки України рекомендованого з власноручним підписом листа наступного змісту: « Шановні члени Громадської ради , шановні колеги! До Вас звертається ОСОБА_2 , доцент кафедри менеджменту Інституту підготовки кадрів Державної служби зайнятості України. Повідомляю, що відомості, які я надала у своєму листі відносно ОСОБА_1 - є неправдивими(брехливими), цей лист я направила без належних підстав, а також стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 80000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2013 р. по 29 січня 2016 р. ОСОБА_2 займала посаду заступника директора Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» (на громадських засадах, без оплати праці).

Позивач зазначає, що як керівник Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» встановив у роботі відповідачки порушення трудової дисципліни під час роботи у вказаній організації. На цій підставі відповідно до припису ст.147 КЗпП України в зв`язку з чим 29 січня 2016 р. було видано наказ про звільнення відповідачки з посади заступника директора Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» за неодноразові грубі порушення трудової дисципліни.

04 серпня 2016 р. до Громадської ради при Міністерстві освіти і науки України, членом якої є позивач, надійшов лист за підписом відповідачки, яка виступає ніби то від Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку», в якому, на думку позивача, наведено неправдиві відомості, що ганьблять його честь, гідність, ділову репутацію. Зокрема, такими відомостями є наступна інформація, викладена в листі:

«...Створити ГО можна було мінімум на двох осіб, і саме в цей час ОСОБА_1 , проявляє активність і вмовляє мене створити ГО з ним на двох. Так, у червні 2013 року ми створили Громадську організацію «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» далі НДІЕР, при цьому партнери проекти оформлювали зі мною, а ключові посади у ГО, посаду директора, ОСОБА_1 забрав собі, хоча я наполягала на третій особі. Коли розпочалася діяльність по чеському науковому журналу "Modern Science - Modernі veda ", ОСОБА_1 також вписує себе головним редактором цього журналу без обрання на цю посаду тобто з порушеннями».

«Час від часу виявлялись випадки, коли ОСОБА_1 лобіював інтереси тих чи інших авторів, вибивав знижки їм, а потім виявлялось, що сам брав з них оплату. Ситуація почала погіршуватися у 2015 році, коли вже пішли відкриті скарги на ОСОБА_1 , як виявилось він робив розсилки з власної мейл-адреси, брав кошти за наші послуги у сумі більшій ніж потрібно, тобто перепродував наші послуги (участь у конференції, статті журналу, а також видавав довідки про впровадження результатів дослідження за кошти, хоча ми зобов`язані видавати довідки безкоштовно після оприлюднення результатів дослідження науковців у наукових журналах або в збірниках матеріалів конференцій). Було призначено нового головного редактора журналу».

«Пік витримки припав на початок 2016 року, скарги на ОСОБА_1 дійшли до чеської сторони і вони зробили довіреність на представлення їх інтересів Мс на мене, як на фізичну особу і доручили розібратися...»

«11 січня 2016 року чеська сторона прийняла рішення розірвати всі відносини із ОСОБА_1 про що його негайно повідомили, а також попросили повернути котти аспірантам та науковцям та добровільно піти з посади директора ГО «НДІЕР», щоб він не паплюжив ім`я організації, на що відповіді не послідувало. ОСОБА_1 знов заховався, при цьому забрав печатку та декілька бланків і став писати на нас листи-скарги в усі можливі інстанції, а також почав активно шукати можливості для входження в різні громадські ради тощо».

«На сьогодні ГО «НД1ЕР» є фікцією, тобто просто юридична особа без приміщення, людей, проектів тощо. Ми подали запит на проведення аудиту та готуємось до ліквідації через суд так як ОСОБА_1 заважає цьому процесу. Зараз ведеться досудове слідство по діях ОСОБА_1 . Розуміємо, що він і до вас потрапив нечесним шляхом від нашого імені».

«А ОСОБА_1 вже півроку ховається, не дає ліквідувати ГО «НД1ЕР», який залишився без приміщення, людей, проектів тощо... », «... робить з них розсилки від нашого імені і підписується моїми власними телефонами, називає себе головним редактором чеського журналу Мс, хоча з таким не являється з жовтня 2015 року, виступає від нашого імені по нашим послугам, до яких не має жодного відношення вже більше ніж nie року, збирає з людей кошти на власні рахунки. Називає себе професором, хоча такого вченого звання він немає».

Позивач в обгрунтування позову зазначає, що відповідач, надіславши зазначеного листа, мала єдину мету - розповсюдити щодо нього завідомо недостовірну інформацію серед невизначеного кола осіб

Позивач посилається на те, що внаслідок розповсюдження зазначених відомостей у нього погіршився стан здоров`я, різко підвищився тиск, припинився сон, зросла дратівливість та нервозність, став відчувати гострі болі в області серця, загострилися старі хронічні захворювання, почалась депресія.

Моральну шкоду позивач оцінює в 80000 гривень, які він має витратити на відновлення свого стану здоров`я та психоемоційного стану.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що вона є засновником Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку», членом Правління і звільнення її з посади заступника директора не припинило її членство в Правлінні НДІЕР та не припинило повноважень Голови Контрольної комісії, з огляду на що лист Голові Громадської ради при МОН ОСОБА_6 від 04.08.2016 р. від імені НДІЕР був законним. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що в позовній заяві позивач не конкретизував, яка інформація є недостовірною, що робить неможливим її спростування, а також обраний позивачем спосіб захисту у вигляді зобов`язання публічно вибачитись не передбачений законом. Крім того, як зазначає відповідач, викладені обставини підтверджуються відповідними доказами, а інша частина містить оціночні судження. Позивач, на думку відповідача, не довів порушення свого права направленням даного листа на адресу Громадської ради при МОН.

22.11.2018 р. ОСОБА_1 подана заява, відповідно до якої позивач фактично змінив предмет позову.

Відповідно до ухвали суду від 27.11.2018 р. зазначена заява була залишена без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

14.01.2019 р. заява ОСОБА_1 від 22.11.2018 р. повернута позивачу в зв`язку з невиконанням ухвали суду від 27.11.2018 р.

В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову, посилаючись на порушення його з боку відповідача шляхом направлення Голові Громадської ради при МОН України листа з викладенням інформації, яка не відповідає дійсності, є брехливою і підлягає спростуванню.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову, з обставин, викладених у відзиві, зазначаючи на недоведеність позивачем наявності порушеного права, а також правдивість інформації, викладеної в листі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.08.2016 р. ОСОБА_2 , як засновник ГО «НДІЕР», Член Правління ГО «НДІЕР», Голова контрольної комісії ГО «НДІЕР» звернулась до Голови Громадської ради при Міністерстві освіти і науки України ОСОБА_6 з листом, відповідно до якого просила надати копії документів, на підставі яких ОСОБА_1 був рекомендований до членства у Громадській раді при МОН України, посилаючись на те, що ОСОБА_1 як директор Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» (ГО «НДІЕР») не збирав загальні збори, засідання Правління Громадської організації і питання про його рекомендацію до Громадської ради при МОН України не розглядалось.

Позивач, звертаючись до суду, зазначає, що інформація, розміщена в зазначеному листі, є недостовірною (брехливою), порочить його честь, гідність та ділову репутацію, зокрема наступні висловлювання:

«...Створити ГО можна було мінімум на двох осіб, і саме в цей час ОСОБА_1 , проявляє активність і вмовляє мене створити ГО з ним на двох. Так, у червні 2013 року ми створили Громадську організацію «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» далі НДІЕР, при цьому партнери проекти оформлювали зі мною, а ключові посади у ГО, посаду директора, ОСОБА_1 забрав собі, хоча я наполягала на третій особі. Коли розпочалася діяльність по чеському науковому журналу "Modern Science - Modernі veda ", ОСОБА_1 також вписує себе головним редактором цього журналу без обрання на цю посаду тобто з порушеннями».

«Час від часу виявлялись випадки, коли ОСОБА_1 лобіював інтереси тих чи інших авторів, вибивав знижки їм, а потім виявлялось, що сам брав з них оплату. Ситуація почала погіршуватися у 2015 році, коли вже пішли відкриті скарги на ОСОБА_1 , як виявилось він робив розсилки з власної мейл-адреси, брав кошти за наші послуги у сумі більшій ніж потрібно, тобто перепродував наші послуги (участь у конференції, статті журналу, а також видавав довідки про впровадження результатів дослідження за кошти, хоча ми зобов`язані видавати довідки безкоштовно після оприлюднення результатів дослідження науковців у наукових журналах або в збірниках матеріалів конференцій). Було призначено нового головного редактора журналу».

«Пік витримки припав на початок 2016 року, скарги на ОСОБА_1 дійшли до чеської сторони і вони зробили довіреність на представлення їх інтересів Мс на мене, як на фізичну особу і доручили розібратися...»

«11 січня 2016 року чеська сторона прийняла рішення розірвати всі відносини із ОСОБА_1 про що його негайно повідомили, а також попросили повернути котти аспірантам та науковцям та добровільно піти з посади директора ГО «НДІЕР», щоб він не паплюжив ім`я організації, на що відповіді не послідувало. ОСОБА_1 знов заховався, при цьому забрав печатку та декілька бланків і став писати на нас листи-скарги в усі можливі інстанції, а також почав активно шукати можливості для входження в різні громадські ради тощо».

«На сьогодні ГО «НД1ЕР» є фікцією, тобто просто юридична особа без приміщення, людей, проектів тощо. Ми подали запит на проведення аудиту та готуємось до ліквідації через суд так як ОСОБА_1 заважає цьому процесу. Зараз ведеться досудове слідство по діях ОСОБА_1 . Розуміємо, що він і до вас потрапив нечесним шляхом від нашого імені».

«А ОСОБА_1 вже півроку ховається, не дає ліквідувати ГО «НД1ЕР», який залишився без приміщення, людей, проектів тощо... », «... робить з них розсилки від нашого імені і підписується моїми власними телефонами, називає себе головним редактором чеського журналу Мс, хоча з таким не являється з жовтня 2015 року, виступає від нашого імені по нашим послугам, до яких не має жодного відношення вже більше ніж nie року, збирає з людей кошти на власні рахунки. Називає себе професором, хоча такого вченого звання він немає».

Конституцією України гарантовано кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію, що честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Гідність - визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності.

Честь - це сукупність вищих моральних принципів, якими людина керується у своїй громадській та особистій поведінці. Честь пов`язується з позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Репутація фізичної особи - набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Законодавчо закріплено, що кожен має право на повагу до честі, гідності та ділової репутації, їх недоторканість.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно з ст.277 Цивільного кодексу України, фізична особа, честь, гідність чи ділова репутація якої порушені внаслідок поширення про неї та членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria).

З огляду на положення ст.277 ЦК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

У частині четвертій статті 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, де вона працює. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.

Як встановлено судом, звертаючись до Голови Громадської ради при МОН ОСОБА_2 діяла як член Правління, Голова контрольної комісії за засновник ГО «НДІЕР», а не як фізична особа.

Повноваження ОСОБА_2 , як члена Правління, Голови контрольної комісії та засновника ГО «НДІЕР», підтверджуються Відомостями про керівні органи Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку», наданими Відділом державної реєстрації друкованих засобів масової інформації, громадських формувань Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, а також відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про склад засновників.

Зі змісту листа вбачається, що звертаючись до Голови Громадської ради при МОН ОСОБА_2 виступала в інтересах ГО «НДІЕР».

Однак, позивач заявив вимоги до ОСОБА_2 як до фізичної особи, зазначаючи, що 29.01.2016 р. остання була звільнена з посади заступника директора ГО «НДІЕР», хоча зазначені обставини свідчать лише про припинення трудових відносин між Громадською організацією та ОСОБА_2 , як заступника директор організації, однак не припиняє її членство в даній організації та не припиняє її повноважень як члена Правління ГО «НДІЕР» та Голови контрольної комісії.

На підтвердження фактів, викладених в листі, відповідачем надано колективна скарга від імені вчених ГО «НДІЕР» щодо дій ОСОБА_1 , який представлявся головним редактором чеського журналу "Modern Science - Modernі veda ", коли вже був звільнений з даної посади та отримання коштів за публікації, які не здійснювались, лист Київської місцевої прокуратури № 2 про розгляд даного звернення та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, наказ заступника директора ГО «НДІЕР» від 21.12.2015 р. про призначення головного редактора журналу "Modern Science - Modernі veda ", наказ директора Науково-дослідного інституту соціально-економічного розвитку від 28.03.2016 р. про призначення головного редактора журналу "Modern Science - Modernі veda ", лист директора ТОВ «Неморос» про припинення всіх відносин з ГО «НДІЕР», особливо з його директором ОСОБА_1 від 11.01.2016 р. та заборону на представництво журналу та наукових проектів, копії звернень ОСОБА_1 на адресу податкових органів відносно ОСОБА_2, Положення про Громадську раду при Міністерстві освіти і науки України, повідомлення про можливість оприлюднення(друку) статей у чеському журналі "Modern Science - Modernі veda " та порядку оплати зазначених послуг, розміщені 22.01.2016 р., 22.06.2016 р., 25.06.2016 р., 02.02.2016 р., на сайтах, якими згідно інформації Департаменту кіберполіції НП України користується ОСОБА_1 , витяг з ЄРДР про внесення відомостей за № 0004196 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, за фактом підробки документів директором ГО «НДІЕР».

Крім того, відповідачем в якості доказу надана копія позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, шляхом спростування інформації, яка викладена відповідачем у зверненні до органів Державної фіскальної служби України, в якому повідомлялась інформація, аналогічна за змістом інформації, викладеній в листі за підписом ОСОБА_2 на адресу Голови Громадської ради МОН України, а також рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 07.11.2017 р. у даній справі, яким викладені відповідачкою факти визнані оціночними судженнями та формою реалізації права на звернення до державних органів і висловлювання своїх міркувань з приводу певних обставин.

Також, в якості доказу відповідачем надано рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 11.08.2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство освіти і науки України, Головна державна служба зайнятості України, ректор Інституту підготовки кадрів Державної служби зайнятості України про захист честі, гідності і ділової репутації в зв`язку з розповсюдженням ОСОБА_2 інформації у листі, адресованому Київському національному лінгвістичному університету, відповідно до якого викладені відповідачкою факти, у т.ч. щодо розміщення ОСОБА_1 на електронних адресах інформації про послуги з публікації наукових статей в чеському журналі визнані оціночними судженнями.

В подальшому зазначене рішення було скасовано на підставі постанови Київського апеляційного суду від 01.04.2019 р., у задоволенні позову відмовлено та встановлено, що викладена ОСОБА_2 інформаціє не є оціночними судженнями, а є способом реалізації конституційного права на звернення до відповідних органів з метою перевірки викладених фактів.

А отже, в силу ст.82 ЦПК України, зазначені обставини не підлягають доказуванню у даному спорі, оскільки встановлені судовими рішеннями у справі між тими ж сторонами.

Звертаючись до Голови Громадської ради при МОН ОСОБА_2 , як засновник ГО «НДІЕР», в зв`язку включенням ОСОБА_1 до складу Громадської ради повідомляє про діяльність ОСОБА_1 на посаді директора ГО «НДІЕР» та просить надати документи і перевірити інформацію щодо правомірності та достовірності документів, які надав позивачем для включення його до складу Громадської ради при МОН України.

З огляду на що, викладена інформація не може визнаватись недостовірною, оскільки в даному випадку ОСОБА_2 як засновник ГО «НДІЕР», реалізувала своє право на звернення до відповідного органу, до компетенції якого входить вирішення даних питань з приводу перевірки певних фактів стосовно достовірності документів, наданих позивачем.

Суд не може прийняти до уваги висновок експертно-лінгвістичного дослідження писемного мовлення, складеного 08.08.2018 р. Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім..М.С. Бокаріуса, на підтвердження того, що викладена відповідачкою інформація в листі до Громадської ради МОН України є негативною інформаціє, оскільки даний висновок не може спростувати обставин, встановлених судовими рішеннями, а крім того, як встановлено судом таке звернення є реалізацією конституційного права на звернення, перевірку викладених фактів та отримання відповіді.

А відтак, таке звернення не може вважатися поширенням недостовірної інформації, що ганьбить честь та гідність особи відносно якої складено дане звернення і не може бути підставою для задоволення вищезазначеного позову.

З огляду на встановлені судом обставини в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження факти, які доводили б наявність з боку відповідача цілеспрямованих дій на приниження честі, гідності та ділової репутації позивача.

Крім того, звертаючись до суду, позивач просить зобов`язати відповідача вибачитись перед ним а також спростувати розповсюджену недостовірну інформацію шляхом направлення листа до Громадської ради при МОН України з повідомленням про те, що викладена в її зверненні інформація є недостовірною.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканність ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту належать, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо.

Відповідно до статтей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Такий спосіб захисту як зобов`язання вибачитись не передбачений чинним законодавством.

Крім того, позивач не зазначає яку саме інформацію відповідач повинна визнати недостовірною, про що повідомити Громадську раду при МОН України.

Пунктом 4 частини другої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені в ході розгляду справи судом обставини, відсутність фактів, які б підтверджували порушення прав позивача на повагу до честі, гідності та ділової репутації, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя