справа № 758/6273/19
провадження № 22-ц/824/1744/2020
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Голуб С.А.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Київ від 10 жовтня 2019 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського управління юстиції у місті Києві Шевченка О.Д, заінтересована особа ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського управління юстиції у місті Києві Шевченка О.Д, заінтересована особа ОСОБА_2 .

В обґрунтування скарги зазначав, що вироком Подільського районного суду міста Київ від 04 лютого 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50 000 грн моральної шкоди.

На виконання вироку судом було видано виконавчий лист, який подано ОСОБА_1 на виконання із заявою про примусове виконання від 04 червня 2014 року до Відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві.

Станом на 18 квітня 2019 року ОСОБА_2 борг за судовим рішенням не сплатив, судове рішення (вирок) не виконав, при цьому, ОСОБА_1 у даному виконавчому проваджені не отримав жодної інформації про хід здійснення виконавчого провадження, а саме - щодо відкриття провадження, розшуку, арешту чи реалізації майна, грошових коштів ОСОБА_2 , відносно превентивних дій до самого ОСОБА_2 , зокрема, відносно заборони виїзду за межі України.

25 грудня 2015 року державним виконавцем Шевченко О.Д. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв`язку із відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

Ухвалою Подільського районного суду міста Київ від 10 жовтня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його скаргою на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського управління юстиції у місті Києві Шевченка О.Д., заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із указаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до порушення прав та інтересів скаржника.

Зазначає, що ОСОБА_1 є стороною провадження, а не іншим учасником, який залучений до проведення виконавчих дій, а отже, оскарження дій (бездіяльності) державної виконавчої служби (виконавця) має бути оскаржене в порядку цивільного судочинства, а не адміністративного, в суді, який видав виконавчий документ, що і було здійснено ОСОБА_1 .

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Подільського управління юстиції у місті Києві Шевченко О.Д. та ОСОБА_2 не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав викладені у апеляційній скарзі доводи, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Подільського управління юстиції у місті Києві Шевченко О.Д. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомляв.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника судового засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив із того, що оскільки заявником оскаржуються дії та бездіяльність державного виконавця під час виконання виконавчого листа, виданого Подільським районним судом міста Києва від 12 травня 2014 року №758/5919/13-к на підставі вироку Подільського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року, дана скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 1 та 2 статті 74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Отже, як право на звернення зі скаргою в порядку цивільного судочинства, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням, яке вчиняється відповідним відділом державної виконавчої служби чи приватним виконавцем.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України.

У разі оскарження дій державного виконавця щодо виконання виконавчого документа, який був виданий на виконання задоволеного в межах кримінального провадження цивільного позову, такий спір належить до юрисдикції адміністративного суду, та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник оскаржує дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа №758/5919/13-к від 25 грудня 2015 року стягувачеві у виконавчому провадженні №43565720 від 06 червня 2014 року.

Разом з тим, виконавчий лист № 758/5919/13-к, який видано Подільським районним судом міста Київ 12 травня 2014 року, було видано в порядку, передбачено КПК України.

Положеннями статті 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеною нормою закону не встановлено порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконання вироку суду. Відсутнє і посилання на можливість такого оскарження за правилами ЦПК України.

Згідно із частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Ця норма узгоджується з правилами адміністративної юрисдикції, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оскільки у даному випадку стороною виконавчого провадження ОСОБА_1 оскаржуються дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа №758/5919/13-к від 25 грудня 2015 року стягувачеві з виконання вироку Подільського районного суду міста Київ від 04 лютого 2014 року по справі №758/5919/13-К, а саме стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 50 000 грн, і законами України не встановлено іншого порядку оскарження цих дій, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вказаний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Окрім того, відповідно до статті 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено у Законі України «Про виконавче провадження».

Як частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», так і статтею 181 КАС України передбачено загальний порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання рішень, щодо яких не встановлено у спеціальних законах особливого порядку оскарження.

Відділ державної виконавчої служби є уповноваженим органом приймати для примусового виконання виконавчі документи чи не приймати їх з підстав, визначених чинним законодавством України. Здійснюючі делеговані йому функції в цій частині, відділ державної виконавчої служби діє як суб`єкт владних повноважень, рішення, дії або бездіяльність якого, його посадових осіб, сторони виконавчого провадження мають право оскаржити у порядку адміністративного судочинства, що відповідає завданням цього судочинства, передбаченим у статті 2 КАС України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Київ від 10 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.А. Голуб