Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2020 Справа №607/3811/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та її представника адвоката Гриб Олега Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 пред`явила до суду позов до відповідачки ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частки від усіх видів її доходу (заробітку). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 , 1948 року народження є особою похилого віку, єдиним джерелом доходу якої є пенсія в сумі 1610,15 гривень, щомісячно, розмір якої дозволяє позивачці лише оплатити комунальні послуги та забезпечити першочергові життєві потреби. Вказаних коштів є недостатньо для придбання продуктів харчування, медикаментів та побутових предметів першої необхідності. При цьому вказує, що її дочка відповідачка ОСОБА_3 не надає їй жодної фінансової допомоги. З цих підстав, покликаючись на перебування у складних життєвих обставинах, просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_3 , яка є працездатною та має у власності земельну ділянку площею 1,60 га , на користь позивачки аліменти на її, як непрацездатної матері утримання, у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходу (заробітку), щомісячно.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2019 року стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі ј частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, довічно.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 18 липня 2019 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 18 липня 2019 року; скасовано заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2019 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та призначено справу до судового розгляду.

Від представника відповідача адвоката Гриб Олега Васильовича надійшли до суду письмові пояснення, згідно яких відповідач заперечує проти викладених у позові обставин, покликаючись на те, що право на утримання від дочки чи сина, мати або батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Потреба в матеріальній допомозі визначається залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Позивач, ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що є інвалідом І, II чи III групи. Дохід позивачки ОСОБА_1 за період з січня місяця 2019 року по лютий 2020 року перевищує прожитковий мінімум, а тому потреба її в матеріальній допомозі не знаходить свого підтвердження. Також заперечують проти тверджень позивачки про понесення нею витрат на оплату комунальних послуг, якими користується ОСОБА_3 , оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03 грудня 2012 року встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , зокрема виділено в користування ОСОБА_3 ізольовану житлову кімнату, а особові рахунки у вказаній квартирі є розділеними та ОСОБА_3 самостійно оплачує комунальні послуги. Крім цього вказують, що 19 березня 2008 року позивачка ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 12500 гривень, в рахунок оплати від продажу батьківської хати.

У судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Також відповідачка ОСОБА_3 пояснила, що не отримує доходів, а також у неї на утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_5 , 2004 року народження, яка навчається на першому курсі денної форми навчання у Кременецькому медичному коледжі. Також, відповідачка вказала, що, крім неї у позивачки ОСОБА_1 є також інші повнолітні діти.

Судом установлено:

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 19 листопада 2002 року Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Крогульці, Гусятинського району, Тернопільської області. Відтак, на станом на дату ухвалення рішення суду позивач досягла 71 річного віку.

Як убачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 15 березня 1994 року Відділом запису актів громадянського стану, Тернопільської міської ради, відповідач ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Тернополі про що складено актовий запис №764 від 29 березня 1976 року. Батьками ОСОБА_6 у вказаному свідоцтві про народження зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Таким чином, судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідачки ОСОБА_3 , яка змінила прізвище із « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Чоловік позивачки ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 03 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (актовий запис №480 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України).

Згідно довідки №357/02-16 виданої 10 лютого 2020 року Тернопільським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України Тернопільської області, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні ПФУ Тернопільської області і отримує пенсію за віком, розмір якої: за січень-лютий 2020 року становив по 1790,15 гривень на місяць; за березень-червень 2019 року по 1890,15 гривень на місяць; за липень-грудень 2019 року 2000 гривень на місяць; за січень-лютий 2020 року по 2030,72 гривень на місяць. Загальний розмір отриманої пенсії з січня 2019 року по лютий 2020 року становить 27202,34 гривень.

Як убачається із розписки від 19 березня 2008 року, написаної ОСОБА_1 , 19 березня 2008 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти за продаж батьківської хати у розмірі 12500 гривень, що стороною позивача не заперечувалось.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до вимог ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Статтею 202 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Таким чином, моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка покликається на те, що вона є пенсіонером за віком, розмір доходів якої є меншим за прожитковий мінімум, при цьому, несе витрати на оплату комунальних послуг, витрати на придбання ліків, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги від своєї дочки відповідачки ОСОБА_3 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2020 року становить 1638 гривень.

Матеріали справи містять дані про те, що позивачка ОСОБА_1 з січня 2020 року отримує пенсію в розмірі 2030,72 гривень, щомісячно, що перевищує прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність.

Як роз`яснено в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" саме при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

З наданих стороною відповідача доказів убачається, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2012 року встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , зокрема виділено в користування ОСОБА_3 ізольовану житлову кімнату площею 18,0 кв. м. а решту приміщень, коридор, кухня, ванна кімната, вбиральня, вбудована шафа - залишено у спільному користуванні.

На відповідачку ОСОБА_3 відкрито окремий особовий рахунок, а також вона ( ОСОБА_3 ) разом із дочкою ОСОБА_5 зареєстровані на належній їй частині житлової площі, розміром 18 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою №81 виданою 10 лютого 2020 року ДП «Люкс-Житло».

На утриманні відповідачки ОСОБА_3 перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка навчається на денній формі навчання Кременецького медичного коледжу імені ОСОБА_10 на відділенні «Лікувальна справа», що стверджується довідкою №766 виданою Кременецьким медичним коледжем імені Арсена Річинського.

Суд критично сприймає доводи позивачки про те, що її важке матеріальне становище зумовлене понесенням витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Як убачається із Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб №135 виданої 24 лютого 2020 року ДП «Люкс-Житло», у квартирі АДРЕСА_2 разом із позивачкою ОСОБА_1 зареєстровані та проживають: дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та онуки: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

При цьому, позивачкою не надано суду доказів на підтвердження понесення нею витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Також, суд приймає до уваги ту обставину, що 19 березня 2008 року ОСОБА_1 отримала дохід у розмірі 12500 гривень за грошові кошти за продаж житлового будинку, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою.

Крім цього, позивачкою не надано суду жодних доказів на підтвердження викладених у позові обставин щодо наявної у неї потреби на постійне лікування, внаслідок чого вона потребує матеріальної допомоги.

Разом із цим, суд враховує, що крім відповідачки ОСОБА_3 у позивачки є ще двоє повнолітніх працездатних дітей, які проживають разом із нею.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89,141, 264, 265,268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 04 березня 2020 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка