Провадження № 2-о/712/171/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Дядюрі І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в:

30 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною заявою, просить встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новокленово Білогорського району ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України.

Заяву обґрунтовано тим, що знаходячись на тимчасово окупованій території в с. Новокленово Білогорського району, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 .

Оскільки батько помер на непідконтрольній українській владі території, то він вимушений звернутись до суду з цією заявою.

Встановлення відповідного факту необхідне йому для прийняття спадщини.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 1 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її судовий розгляд.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав клопотання про розгляд заяви про встановлення факту за його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та подані заявником докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із положеннями передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Судом установлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новокленово Білогорського району Автономної Республіки Крим (Україна), що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 , виданим 10 травня 2018 року відділом запису цивільного стану Білогорського районного відділу запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680-VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Як убачається зі змісту наказу Мін`юсту від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Білогірський район Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою частиною України, а тому на зазначені правовідносини поширюються встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачені ст.317 ЦПК України.

Враховуючи практику ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey2, 2Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia), де ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України.

З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд робить висновок про те, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новокленово Білогорського району, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Отже, з огляду на зміст вказаних норм матеріального та процесуального права можна дійти висновку, що встановлення факту смерті на підставі рішення суду є підставою для проведення реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану (визнання державою факту смерті громадянина України), і таке рішення саме по собі не змінює документів, що видаються цим органом, а є лише підставою для одержання таких документів.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 4, 9, 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. ст. 9, 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст. 293, п.7 ст. 315, 317, 318, 319 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , місце смерті с. Новокленово Білогорського району Автономної Республіки Крим (Україна), що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство померлої особи - громадянин України, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження село Теклино Смілянського району Черкаської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, шляхом подання через Соснівський районний суд м. Черкаси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Черкаським апеляційним судом, якщо таке не буде скасовано.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Я.В. Пересунько