Справа № 766/2495/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар Капітонова А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, окрім нього в квартирі АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання відповідачів. Оскільки відповідачі не проживають без поважних причин у вказаній квартирі з 2002 року, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, позивач просила суд усунути їй перешкоди у користуванні згаданою квартирою шляхом визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивачі надали до суду письмову заяву, згідно якої підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі та провести розгляд справи без їх участі.

Відповідачі надали нотаріально завірені заяви, згідно яких визнали позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до такого висновку.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а. с. 26).

Згідно довідок від 05.02.2019 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які є власниками, а також ОСОБА_4 . (а.с. 27, 28).

Статею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно з нормою ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу.

Ст. 346 ЦК України врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316-319 ЦК України).

Зважаючи на те, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в силу вимог ст. ст. 319, 321 ЦК України відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не втратили права власника на користування вказаної квартири.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, положення ст. 405 ЦК України не розповсюджуються на спірні правовідносини (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постанові від 28 лютого 2018 року у справі №647/1683/15-ц). А тому задоволенню підлягають вимоги до ОСОБА_4 , якого слід визнати таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 319-321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП не встановлено, згідно довідки ДФС України від 14.02.2019 року) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП не встановлено, згідно довідки ДФС України від 14.02.2019 року) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 256,13 грн.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.М.Єпішин