КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 2-ві/824/110/2020
У Х В А Л А

03 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кашперської Т.Ц., розглянувши заяву суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відвід суддіСушко Л.П. у справі за позовом суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович про визнання недійсними договорів, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Київського апеляційного суду знаходиться зазначена справа.

Так, 09 червня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - СПД ФОП ОСОБА_1 ) на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року в справі № 757/29728/17-ц (а. с. 50 т. 3).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року, справу призначено судді-доповідачу Івановій І.В., судді, які входять до складу колегії: Іванова І.В. - головуючий суддя, Сліпченко О.І., Сушко Л.П. (а. с. 77 т. 3).

Також 09 червня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга СПД ФОП ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року в справі № 757/29728/17-ц (а. с. 79 т. 3).

24 червня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року в справі № 757/29728/17-ц (а. с. 108 т. 3).

Ухвалами Київського апеляційного суду у складі судді Іванової І.В. апеляційні скарги були залишені без руху (а. с. 141 - 147 т. 3).

Київським апеляційним судому складі судді Іванової І.В.ухвалами від 16 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою СПД ФОП ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року, а також апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року у зазначеній справі.

30 листопада 2020 року до апеляційного суду надійшла заява СПД ФОП ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду Сушко Л.П.

Заява обґрунтована тим, що у справі № 370/1226/15 СПД ФОП ОСОБА_1 на правах нового кредитора звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 22 травня 2015 року у справі № 370/1226/15-ц було задоволено заяву СПД ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову та арештовано нерухоме майно боржника ОСОБА_3 .

Ухвалами Апеляційного суду Київської області від 31 серпня 2016 року та від 25 лютого 2016 року відхилено апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно, а ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 22 травня 2016 року про забезпечення позову залишено без змін.

Проте ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2016 року суддя Сушко Л.П., в порушення, на думку заявника, принципу юридичної визначеності та з формальних підстав скасувала ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 22 травня 2015 року про забезпечення позову з направленням питання на новий розгляд, і через два дні після скасування забезпечення позову боржник ОСОБА_3 уклав оскаржувані у даній справі договори дарування нерухомого майна, а також інші.

Таким чином, вважав, що суддя Сушко Л.П. сприяла боржнику ОСОБА_3 в ухиленні виконання грошового зобов?язання перед СПД ФОП ОСОБА_1 , оскільки забезпечила ОСОБА_3 та ОСОБА_2 можливість приховати майно від звернення стягнення, чим унеможливила виконання рішення суду у справі № 370/1226/15, після чого йому довелося звертатися з позовами у інших справах; своїми діями суддя порушила його право на судовий захист та на мирне володіння майном, завдала шкоди його конституційним правам та інтересам, оскільки перешкодила правосуддю у справі № 370/1226/15, спричинила затягування розгляду справи, а йому довелося витрачати час та кошти на судові збори щодо визнання недійсними фіктивні договори дарування.

Вказував, що з огляду на викладене суддя Сушко Л.П. викликає у заявника глибоку недовіру, оскільки він вважає, що суддя була заінтересованою у розгляді справи, а своїми діями завдала невиправної шкоди його правам та інтересам, порушила його право на судовий захист та на мирне володіння майном, має вже наперед сформовану думку, а тому не зможе ухвалити неупереджене рішення, оскільки позовне провадження у справі № 757/29728/17 було ініційоване саме через дії Сушко Л.П. , розгляд справи за участі цієї судді буде формальним, об`єктивним та неупередженим, що унеможливить винесення об`єктивного рішення у справі та позбавить СПД ФОП ОСОБА_1 права на справедливий суд.

Посилався на ст. 36 ЦПК України, практику Європейського суду, зокрема «Фей проти Австрії», «Венштайн проти Швейцарії», «Кіпріану проти Кіпру», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Де Куббер проти Бельгії», «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії», п. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,а також п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року 2006/23, відповідно до якого суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи (повинен взяти самовідвід) в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення неупередженого рішення по справі, або у тому випадку, коли сторонньому спостерігачеві може здатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у складі судді Іванової І.В. відвід, заявлений СПД ФОП ОСОБА_1 , визнано необґрунтованим, та передано заяву СПД ФОП ОСОБА_1 про відвід судді для автоматизованого розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 33 ЦПК України з метою визначення судді для її розгляду.

Після проведення автоматизованого розподілу справи відповідно до ч. 3, 8 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішується без повідомлення учасників справи суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2020 року справу призначено судді-доповідачу Кашперській Т.Ц.

Згідно вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Таким чином, перелік підстав для відводу чітко визначений законом.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи, зазначені в заяві про відвід судді Сушко Л.П., апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто, має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Водночас, як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Апеляційний суд вважає, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто, в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Сушко Л.П. у справі № 757/29728/17, апеляційний суд приймає також до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 ЦПК України).

Наведені заявником доводи стосуються його незгоди з постановою, прийнятою зазначеною суддею за наслідками розгляду апеляційної скарги у справі № 370/1226/15-ц, яким було вирішено питання, пов`язане з забезпеченням позову, що у значенні вказаних вище імперативних приписів частини 4 статті 36 ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи необ`єктивність у цій справі.

Отже, доводи, якими СПД ФОП ОСОБА_1 мотивує свою заяву про відвід судді Сушко Л.П., не викликає обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цієї судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Враховуючи зазначені норми закону, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді Сушко Л.П.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду Сушко Л.П. у справі за позовом суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович про визнання недійсними договорів.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ц. Кашперська