Справа № 643/7529/19
Провадження № 2/643/648/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Логвінова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Коцюбинської М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за участю учасників справи:

представника позивача Трубчанінова С.О. ,

представника відповідача Зеленського С.В.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 79368,12 грн. та моральну шкоду у розмірі 70000,00 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.03.2020 року прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Трубчанінова С.О. від позову, в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 70000,00 грн та провадження по справі в цій частині закрито.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.09.2017 року 08 год. 55 хв. у м. Харкові по пр. Ювілейному, біля будинку № 34, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Chevrolet Cruze, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував та власником якого є ОСОБА_2 , автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля Volkswagen Passat B6, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_4 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження та їх власникам завдано матеріальних збитків. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 18669 від 05.10.2018 року, розмір матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 179368,12 грн. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 11.10.2018 року провадження за адміністративним матеріалом про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 24561 від 31.07.2018 року, дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 19.09.2017 року, сталася у зв`язку з невідповідністю дій ОСОБА_2 вимогам Правил дорожнього руху України. Моторне (транспортне) страхове бюро України в порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн. Іншу частину збитків, що залишилась непокритою страховим відшкодуванням, позивач просить стягнути з відповідача, як винної у ДТП особи.

27.06.2019 року від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі (т. 1 а.с. 83-85).

В обґрунтування заперечень проти позову, викладених у відзиві, відповідач посилається на те, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 11.10.2018 року провадження за адміністративним матеріалом про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Суд, закриваючи провадження за адміністративним матеріалом, зазначив, що він позбавлений можливості встановити винність чи невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, висновок судової автотехнічної експертизи № 24561 від 31.07.2018 року не може бути належним та допустимим доказом по даній справі, оскільки вказана судова автотехнічна експертиза проводилась під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

03.03.2020 року від представника відповідача - адвоката Зеленського С.В. надійшола до суду заява, в якій останній зазначив, що визнає позов та наслідки визнання позову йому зрозумілі.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2017 року о 08 год. 55 хв. у м. Харкові по пр. Ювілейному, біля будинку № 34, ОСОБА_2 керуючи автомобілемChevrolet Cruze, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився попереду, внаслідок чого автомобіль Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat B6, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_4 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 11.10.2018 року (справа № 643/12421/17; провадження № 3/643/256/18) провадження за адміністративним матеріалом про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (т. 1 а.с. 14).

Із змісту постанови Московського районного суду м. Харкова від 11.10.2018 року вбачається, що для встановлення причин дорожньо-транспортної пригоди, постановою від 27.11.2017 року у справі призначено судову автотехнічну експертизу.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 24561 від 31.07.2018 року, складеного судовим експертом ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса ОСОБА_5 , «В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ChevroletCruze ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 13.1. Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути дану дорожньо-транспорту пригоду для водія автомобіля Chevrolet Cruze ОСОБА_2 визначалась виконанням ним вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. Дії водія автомобіля Chevrolet Cruze ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п. 13.1. Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнення даної пригоди діями водія автомобіля Volkswagen Polo ОСОБА_1 не визначалась. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Volkswagen Polo ОСОБА_1 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходилися б, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнення даної пригоди діями водія автомобіля Volkswagen Passat В6 ОСОБА_4 не визначалась. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Volkswagen Passat В6 ОСОБА_4 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходилися б, з технічної точки зору, впричинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається».

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вказані обставини також підтверджуються копією матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 643/12421/17, провадження № 3/643/256/18, у відношенні ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП (т. 1 а.с. 127-227).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , автомобіль Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 13).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 18669 від 05.10.2018 року, складеного судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф. М.С. Бокаріуса Власовим А.Ю ., величина матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП (19.09.2017 року), складає 179368,12 грн (т. 1 а.с. 41-50).

Згідно листа Департаменту внутрішнього страхування Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3.1-05/37285 від 30.11.2018 року, Моторним (транспортним) страховим бюро України розглянуто справу щодо відшкодування шкоди заподіяної ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.09.2017 року о 09 год. 00 хв. за участю транспортного засобу марки Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та прийняло рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди у розмірі 100000,00 грн (т. 1 а.с. 66).

Згідно пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями статті 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до частини другої пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

За змістом статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пунктах 15, 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що майнова шкода, завдана позивачу внаслідок пошкодження його транспортного засобу, становить 179368,12 грн, що в свою чергу перевищує розмір страхового відшкодування, яке йому виплачене Моторним (транспортним) страховим бюро України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 79368,12 грн.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Також, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, а також особою віднесеною до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (т. 1 а.с. 18), а тому, у відповідності до п.п. 9, 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», він звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується частиною 6 статті 141 ЦПК України відповідно до якої, у разі, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене в свою чергу стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Такий висновок узгоджується із позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України по справі № 6-1544цс17 від 18.10.2017.

За таких обставин, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 793 (сімсот дев`яносто три) грн 68 коп., за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди, підлягає компенсації за рахунок держави.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2018 року судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф. М.С. Бокаріуса Власовим А.Ю. складено на замовлення ОСОБА_1 висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 18669. Вартість експертизи склада 2230,80 грн (т. 1 а.с. 40).

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вже зазначалось, у відповідності до п.п. 9, 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Водночас, Закон України «Про судовий збір» визначає коло суб`єктів, які звільняються саме від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а не від сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на викладене, витрати на підготовку експертного висновку № 18669 від 05.10.2018 року у розмірі 2230,80 грн підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 79368 (сімдесят дев`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на підготовку експертного висновку № 18669 від 05.10.2018 року у розмірі 2230 (дві тисячі двісті тридцять) грн 80 коп.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду та з інших поважних причин.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Повне рішення суду складено 10.03.2020 року.

Суддя А.О. Логвінов