Провадження №: 2-п/755/10/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

заявника (відповідача) - ОСОБА_1 ,

позивача - ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

представника позивача та третьої особи - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2019 року у справі №755/13785/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дітей, -

у с т а н о в и в:

30.08.2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дітей.

Ухвалою суду від 10.09.2019 року було відкрите провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2019 року відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами.

Своїм право на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, у зв`язку із чим 26.11.2019 року у справі було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог.

Копію заочного рішення суду відповідач отримав 17.12.2019 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштової кореспонденції.

27.12.2019 року до суду надійшла заява відповідача про перегляд заочного рішення у якій відповідач просить суд переглянути рішення та задовольнити позовні вимоги частково шляхом стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. В іншій частині позову відмовити.

Вимоги заяви мотивовано тим, що відповідачу не було відомо про існування позову, судової кореспонденції він не отримував, а про наявність справи дізнався лише зі змісту заочного рішення суду. Відповідач вказує, що не погоджується із тим, що не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому просить переглянути рішення суду. Відповідач вказує, що між сторонами було досягнуто згоди щодо утримання спільних дітей порівну. Сторони у справі разом з дітьми проживають на одній території і комунальні платежі здійснює відповідач. Відповідач постійно приймає участь в утримання та опікуванні дітьми., і постійно поповнює рахунки мобільних телефонів всієї сім`ї. Восени відповідач надав 20000,00 грн. на навчання старшої доньки. Всі витрати на дітей здійснюються разом і відповідач не відмовляється від утримання дітей, завжди надавав, надає та буде надавати кошти на утримання дітей. Крім того, відповідач зазначає, що на теперішній час відповідачка працевлаштована у ТОВ «Торговий Дім Волмікс» і отримує офіційний дохід. Відповідач просить врахувати його матеріальний стан, що підтверджується довідкою про доходи.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення було залишено без руху.

16.01.2020 року до суду надійшла заява відповідача про усунення недоліків його заяви про перегляд заочного рішення суду.

13.02.2020 року до суду надійшли письмові заперечення позивача на заяву про перегляд заочного рішення суду зі змісту яких вбачається, що позивачка не визнає вимог заяви відповідача та просить відмовити у перегляді заочного рішення суду посилаючись на те, що встановлення аліментів у розмірі 1000,00 грн. на одну дитину не відповідають навіть мінімально гарантованому державною розміру аліментів. Крім того, за твердженням позивача, відповідачу було відомо про поданий відносно нього позов, оскільки вона особисто повідомляла його про це, а також про подання позову відповідачу казала старша донька. Домовленості про утримання дітей сторони не мають, оскільки відповідач не зважає на дійсні потреби дітей. Один з синів потребує спеціального харчування та лікування, а старша дитина потребує коштів на проїзд, харчування, одяг та купівлю канцелярських товарів. Крім того, старша донька навчається на платному відділенні Київського державного коледжу туризму та готельного господарства і оплату навчання здійснює мати. У 2018-2019 році відповідач працював таксистом, а на теперішній час, зі слів дітей, його реальна заробітна плата становить 20000,00 грн. На момент подання позовної заяви сама позивачка працевлаштована не була, а прийнята на роботу лише 25.10.2019 року.

26.02.2020 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи у справі ОСОБА_3 зі змісту яких вбачається, що третя особа просить залишити заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду без задоволення посилаючись на те, що вона навчається у коледжі на денній формі навчання і на теперішній час на оплатній основі та потребує коштів на проїзд, харчування, канцелярські товари та інше. Кожного місяця позивачка багато коштів витрачає на дітей та надає кишенькові кошти, натомість відповідач лише одного разу оплатив для третьої особи пошив випускного плаття. Сторони у справі проживають в різних будинках та спільного господарства не ведуть.

В судовому засіданні відповідач підтримав вимоги своєї заяви про перегляд заочного рішення та просить її задовольнити з підстав викладених у ній та додатково посилається на те, що витрати на дітей він здійснює. До працевлаштування відповідач мав тяжкий матеріальний стан та дійсно витрачав кошти з банківських карток дітей, однак повертав їх з відсотками.

Позивач в судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви та зазначає, що сторони давно не проживають разом, однак до цього часу вона не зверталась до суду із позовом про стягнення аліментів. Відповідач участі в утриманні дітей належним чином не приймає та не розуміє, що старшій дитині треба за якість кошти доїхати до начального закладу, харчуватись там, у щось вдітись. Відповідач працює та розповідав дітям, що його заробітна плата складає 20000,00 грн. на місяць, а тепер до суду надає таку довідку, що заробіток ніби мінімальний. Хоча навіть на сайтах пошуку роботи посада заступника директора оцінюється у20000,00 - 25000,00 грн. Крім того, відповідач має і інші доходи.

Третя особа у судовому засіданні просить залишити заяву відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення з підстав викладених у її письмових поясненнях.

Представник позивача та третьої особи у справі в судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду з підстав викладених у письмових запереченнях, які приєднано до матеріалів справи.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи №755/13785/19, відповідач отримав копію заочного рішення 17.12.2019 року та подав заяву про перегляд заочного рішення 27.12.2019 року, хоча останнім тридцятим днем для подачі відповідної заяви було 26.12.2019 року.

Натомість дата подання заяви про перегляд заочного рішення свідчить про те, що така заява подана в межах двадцяти днів з дня вручення відповідачу повного заочного рішення суду, а тому відповідачу має бути поновлений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення у відповідності до положень ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

При цьому, суд не знаходить правових підстав для скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз положень наведеної норми цивільного процесуального закону вказує на те, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом одночасно всіх наступних обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, в даному випадку сукупність обставин, наявність яких вказує на необхідність скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду відсутня, поскільки із матеріалів справи вбачається, що відповідач був обізнаний про відкриття провадження у справі, адже отримав копію ухвали суду разом із позовом та доданими до неї документами 17.10.2019 року (а.с. 30). При цьому, відповідач відзиву на позовну заяву не подав, і у своїй заяві про перегляд заочного рішення не посилається на наявність будь-яких поважних причин неподання відзиву на позов.

Окрім того, що суд встановив обізнаність відповідача про наявність позову, відкриття провадження у справі за цим позовом та неподання відзиву на позов без поважних причин, суд також не вбачає посилань відповідача на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та зумовлюють необхідність скасування заочного рішення суду.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із усіх зазначених, законодавчо визначених обставин відповідач посилається на свій незадовільний матеріальний стан підтверджуючи відповідне наданням довідки про доходи у ПАТ «Центрально-Українське виробничо-комплектоване підприємство «Атомпромкомплекс» де йому нараховується заробітна плата у розмірі 5200,00 грн. на місяць.

Однак, на думку суду, такий доказ не може бути достатнім на підтвердження дійсного матеріального стану платника аліментів, і не свідчить про відсутність у відповідача будь-якого іншого доходу, адже дійсний матеріальний стан особи має підтверджуватись даними фіскальної служби, інформаційними довідками державних реєстрів про відсутність на праві власності у відповідача рухомого та нерухомого майна, тощо.

Посилання на те, що позивачка працевлаштована та отримує дохід не може свідчити про необхідність скасування заочного рішення суду, адже з матеріалів справи вбачається, що позивачка працевлаштувалась після подання позовної заяви до суду, тож якщо у зв`язку з працевлаштуванням, на думку відповідача, матеріальний стан одержувача аліментів покращився, він непозбавлених можливості звернутись до суду в порядку ст. 192 СК України.

Таким чином, у суду відсутні підстави для скасування заочного рішення суду, адже відповідач є здоровою працездатною людиною, інших утриманців не має, а судом присуджено до стягнення аліменти у розмірі меншому ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який сам по собі дає лише можливість загалом існування дитини. При цьому, рівний обов`язок матері щодо забезпечення дітей, у сукупності з присудженим судом обов`язком батька, загалом має набути розміру необхідного та достатнього для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Стосовно стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, з тих же самих підстав, що наведені вище, суд не вбачає необхідності скасування заочного рішення суду, адже відповідачу було відомо про триваючий розгляду справи, відзиву на позов відповідач без поважних причин не подав та не підтвердив суду достатніми доказами дійсну відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 261, 288, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити відповідачу ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2019 року у справі №755/13785/19.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2019 року у справі №755/13785/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дітей - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів від дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 05.03.2020 року.

Суддя -