19.11.2020 227/3988/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хоменко Д.Є.

за участю

секретаря судового засідання Дзюба Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ; заінтересована особа: Добропільська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування заяви зазначила, що їй на підставі договору дарування від 11.08.1997 року, належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаному договорі прізвище записано як « ОСОБА_1 ». При видачі паспорту громадянина України нового зразку - ID-картка, було переведено прізвище як « ОСОБА_1 », внаслідок чого зазначена обставина перешкоджає володіти, користуватися та розпоряджатись власністю на свій розсуд. Тому вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме належності договору дарування квартири від 11.08.1997р.

Заявник в судове засідання не з`явилась, 05.11.2020 року подала до суду заяву про проведення усіх судових засідань без її участі, заявлені вимоги підтримує та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи також в судове засідання не з`явився, але від виконуючої обов`язки завідуючої Добропільської державної нотаріальної контори, завідуючої Другої Добропільської державної нотаріальної контори Гусєвої О.В. на адресу суду надійшов лист №922/02-14 від 18.11.2020 року, відповідно до якого проти встановлення факту належності правовстановлюючого документу - договору дарування квартири, посвідченого Добропільською державною нотаріальною конторою 11.08.1997 року за реєстром №2342 ОСОБА_1 не заперечувала. Просила розглянути справу без присутності представника Добропільської державної нотаріальної контори.

Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 24.10.1995 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Добропілля Донецької області (а.с.5).

16.08.2017 року заявнику видано паспорт громадянина України нового зразку № НОМЕР_2 , де її дані записані як « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Добропілля Донецької області, РНОКПП НОМЕР_3 » (а.с.4).

Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1430-, місце проживання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (оборотна сторінка а.с.4).

Відповідно до копії договору дарування квартири від 11.08.1997 року, гр. ОСОБА_1 , прийняла в дар двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.3).

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, помилка допущена при видачі паспорту громадянина України нового зразку, не дозволяє заявниці розпоряджатись своїм майном та оформити належним чином свої права.

Усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності вказаного документу заявниці, неможливо.

Згідно зі ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Так, аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт належності ОСОБА_1 договору дарування квартири від 11.08.1997 року, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якому її прізвище зазначено як « ОСОБА_1 », оскільки матеріалами справи встановлені збіги у імені та по-батькові, а також місце проживання та реєстрації за адресою квартири яка дарувалася, між заявницею та обдарованою особою у зазначеному договорі.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, яка фактично не заперечувала проти встановлення факту правовстановлюючого документу за ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 15, 16, 234, 256, 258 ЦК України, ст.ст.13, 19, 81, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ; заінтересована особа: Добропільська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт, що правовстановлюючий документ, а саме договір дарування квартири від 11 серпня 1997 року, яка складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори Молодняк О.В., зареєстрований у реєстрі №2342, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково шляхом подання письмової апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Д.Є. Хоменко