Провадження № 2/234/3604/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року місто Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Костюков Д.Г., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу № 234/13095/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири у АДРЕСА_1 , у якій зареєстрований ОСОБА_2 , який з липня 2014 року за місцем реєстрації не мешкає, його особистих речей в квартирі немає, за комунальні послуги він не сплачує. Вона сплачує комунальні послуги, які нараховуються по кількості осіб зареєстрованих в квартирі осіб, тобто і за відповідача. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, отримати субсидію, тощо. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Краматорського міського суду від 02.11.2020 року позовна заява була прийнята до розгляду та по ній було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Від відповідача надійшла заява, відповідно до якої останній позовні вимоги визнає.

Справа розглянута судом у відповідності до ч. ч. 3,5 ст.279 ЦПК України без проведення судового засідання та повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як від сторін не надійшло клопотань про інше.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі свідоцтва про право особистої власності на кооперативну квартиру від 25.07.1996 року, ОСОБА_1 є власником квартири у АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право особистої власності на кооперативну квартиру видано на підставі рішення виконкому Краматорської ради народних депутатів № 379 від 17.07.1996 року.

Згідно довідки Управління реєстраційних повноважень ради та ведення реєстру територіальних громад відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

З акту про не проживання, складеного головою житлово-будівельного кооперативу «Заря-1» від 16.09.2020 року суд вбачає, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає за цією адресою з липня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки зібраними у справі доказами підтверджено, що з липня 2014 року відповідач не проживає в належній позивачу квартирі, участі в оплаті комунальних послуг не бере, однак не знятий з реєстрації, а реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні створює перешкоди позивачеві у користуванні майном, збільшуючи витрати по утриманню житла, чим порушує права позивача.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратили право користування вказаним житлом.

Відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 319,346,383,391 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житлом, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Краматорського міського суду Д. Г. Костюков