Справа № 349/1795/19
Провадження № 2/349/33/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 березня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретарів судового засідання Боянівської Г.М., Сірко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 - адвокат Окуневич М.В.

представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Микитчин П.С.

встановив:

21 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з вимогами:

- визнати недостовірною інформацію, поширену відповідачами по справі щодо нього у колективному зверненні до виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради та сільського голови с. Верхня Липиця від 23 липня 2019 року.

- зобов`язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію шляхом подання звернення до виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради та сільського голови с. Верхня Липиця;

- стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі по 1000 грн. з кожного.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що відомості, зазначені у зверненні, щодо вчинення ним розбійного нападу, нецензурної лайки, прояву агресії, розповсюдження неправдивої інформації є недостовірними. Поширення відомостей, зазначених у зверненні за підписами відповідачів заподіяло йому моральну шкоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, які зазначені у позовній заяві. Додатково пояснив, що був безпідставно звинувачений відповідачами у вчиненні злочину, хоча будь-яких правопорушень не вчиняв. Не існує обвинувального вироку щодо нього, який би набув законної сили. Ніколи не проявляв жодної агресії, нецензурну лексику не вживає взагалі, за ча спроживання в с.Гоноратівка не був ініціатором жодного конфлікут. Інформація, яка містится у колективному зверненні є недостовірною, принижує його честь і гідність. Внаслідок поширених щодо нього неправдивих відомостей він змушений виправдовуватися перед знайомими та односельчанами, пояснювати, що не вчиняв злочину, чи правопоршення. Через такі неправдиві відомості поширені щодо нього зазнав душевних страждань, що проявилися у нервовому збудженні, порушенні сну. Через що змушений вживати заспокійливі ліки. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідачі відзиву на позов не подавали.

Відповідачі та їх представники адвокати Окуневич М.В. і Микитчин П.С. у судовому засіданні позову не визнали зовсім.

Відповідачі пояснили, що дійсно підписали звернення до виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради, сільського голови Галушки В.З. з тим, щоб узабезпечити себе від негативної поведінки ОСОБА_1 . Зокрема, відповідач ОСОБА_2 пояснив, що до нього особисто приходив ОСОБА_8 та показував синці на ногах. Пояснив, що його побив ОСОБА_1 . Крім того, раніше на сільському ставку ОСОБА_1 вживав щодо нього нецензурну лексику, конфліктував з іншими жителями села. А тому він підтримав своїм підписом звернення до органу місцевого самоврядування. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 пояснили, що по селу поширювалася інформація щодо побиття ОСОБА_1 . ОСОБА_8 , а тому вони підписали звернення до виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради та сільського голови щодо вирішення даного питання. Просили у позові відмовити повністю.

Адвокат Окуневич М.В. пояснив, що метою підписання звернення до сільської ради, сільського голови його довірителями було вжиття дієвих заходів реагування органом місцевого самоврядування. Обставини, які викладені у зверненні є оціночними судженнями пересічних громадян, які безпосередньо сприймають та оцінюють почуту ними інформацію. Його довірителі реалізували своє право на звернення до органу місцевого самоврядування. Просив у позові відмовити.

Адвокат Микитчин П.С. пояснив, що його довірителі, підписуючи звернення до сільської ради, не розповсюджували недостовірні відомомсті, а реалізовували своє право на звернення до органу місцевого самоврядування. На його переконання найкращим способом вирішення ситуації, що склалася між сторонами по справі є примирення. Просив у позові відмовити.

Ухвалою судді від 12 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. На підставі ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 02 березня 2020 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про обов`язкову участь відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Заслухавши вступне слово позивача, відповідачів, представників відповідачів, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що доводиться матір`ю позивачу. В липні 2019 року до села приїхали працівники поліції і повідомили, що в поліцію надійшло колективне звернення від жителів с.Гоноратівка щодо її сина. Вона з`ясувала, що звернення підписала ОСОБА_3 та її сини. Вона перебувала в дружніх стосунках з ОСОБА_3 . Зателенфонувала їй, однак ОСОБА_3 заперечила свою причетність до підписання цього звернення. ОСОБА_3 завжди хвалила її синів. Безпосередньо їй неодноразово говорила, що вони дуже працьовиті, виховані і освічені. Інформація, яка зазначена у колективному зверненні є неправдивою, її син ніколи не використовує нецензурну лексику, нікому не заподіював тілесних ушкджень. Піся ознайомлення із зверненням жителів с.Гоноратівка, син переніс стрес та душевні страждання, змушений був приймати заспокійливі ліки - персен, валеріану. По сьогоднішній день не може заспокоїтися від пережитого. Син не наносив ударів ОСОБА_8 , просто вивів його з власного подвір`я. Крім того, оскільки вона є інвалідом ІІ групи, немає можливості працювати за станом здоров`я, усю важку фізичну роботу по господарству виконують її сини. Обробляють город, де вирощують сільськогосподарські культури. Праця на городі є важкою і виснажливою, але це єдине джерело прибутку її сина на даний час. Її сини беруть участь у громадському житті села- прибирали на кладовищі, допомагали рівняти сільську дорогу.

Свідок ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що позивач доводиться йому рідним братом. Вони спільно проживають в одному домоволодінні. Його брат нікому не зробив нічого поганого. Жодного разу він не чув від брата ненормативної лексики. Брат не наносив ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, а навпаки, зазнав нападу з боку ОСОБА_8 , який погрожував братові холодною зброєю. Казав, що відправить брата "на той світ". В подальшому брат вивів ОСОБА_8 з власного подвір`я. Ініціатором збору підписів під зверненням жителів с.Гоноратівка була ОСОБА_10 , яка на даний час заперечує дану обставину. Про це йому розповіла їх односельчанка ОСОБА_11 , якій ОСОБА_10 пропонувала грошові кошти за підпис під зверненням. Після ознайомлення із зверненям його брат перебував у нервовому стресі, був неспокійним. Через пережитий стрес змушений був купувати заспокійливі ліки - ібупрофен, гофен, персен, валеріану. ОСОБА_12 , який теж поставив свій підпис під зверненням, приходив до його брата просити пробачення. Пояснив, що вчинив необдумано. ОСОБА_1 вибачив йому, вони помирилися.

У колективному зверненні від 23 липня 2019 року жителів села Гоноратівка Рогатинського району Івано-Франківської області від 23 липня 2019 року до виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради та сільського голови с. Верхня Липиця Галушки В. З., яке підписано жителями с.Гоноратівка Рогатинського району Івано-Франківської області, в тому числі відповідачами по справі, зазначено про вжиття заходів щодо ОСОБА_1 , який:

"1. Вчинив розбійний напад на старшу людину на вулиці. Якби не допомога свідків нападу, то забив би до смерті;

2. В грубій формі висловлюється до дітей. Діти бояться проходити повз їхнє подвір`я.

3. Провокує, створює конфліктні ситуації, в яких він завжди правий і через цивільний позов вимагає компенсації.

4. Розповсюджує неправдиву інформацію про односельчан.

5. Проявляє неприховану агресію при спілкуванні. Ми боїмося, що жертвою його поведінки наступним може бути кожен із нас або наших дітей.

6. Подає неправдиві свідчення у правоохоронні органи і до суду.

7. Погрожує тим, хто йому заперечує, судовими розправами до кінця життя.

8. При зверненні допомогти в громадських роботах за останні декілька років ніколи не приймав участь.

9. Ображає нецензурною лайкою громадян, чим принижує честь і гідність односельчан, користуючись тим, що люди не подають на нього скарг.

10. Хизується перед камерою дорогим телефоном, при цьому подаючи до суду довідки про неможливість сплачувати судові витрати.

11. Мама і брат підтримують його при цьому, подаючи неправдиві свідчення проти односельчан.

12. Просимо вжити заходів, ізолювати від суспільства, оскільки перебування в суспільстві може нести непередбачувані трагічні наслідки."

У прохальній частині колективного звернення зазначено, що відповідь слід надати депутату сільської ради Пахолок С.М.

За ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист та право спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та право вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст.ст.270, 275 ЦК України, фізична особа має право на повагу до гідності і честі та на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації; якщо негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною, спростування здійснюється особою, яка поширила інформацію у такий же спосіб, в який вона була поширена.

За ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, що передбачено статтею 297 ЦК України

У постанові Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у абзацах 3, 5 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Суд приходить до висновку, що звернення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із скаргою до виконавчого комітету сільської ради, сільського голови було реалізацією їх конституційних прав на звернення з метою захисту особистих прав і законних інтересів, оскільки було зумовлене подією - конфліктом, який мав місце між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , а також тривалими неприязними стосунками, які склалися між частиною жителів с.Гоноратівка та позивачем ОСОБА_1 . Дана обставина щодо наявного інциденту в червні 2019 року підтверджена у судовому засіданні сторонами по справі.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що відомості, викладені в колективному зверненні були оціночними судженнями заявників, існували в уяві заявників, а подання скарги до виконавчого комітету та сільського голови було бажанням заявників захистити права жителів с.Гоноратівка, а не розповсюдити неправдиву інформацію щодо позивача. Крім того, колективне звернення сільським головою 23 липня 2019 року було скеровано в орган поліції - для з`ясування обставин, зазначених у зверненні.

За таких обставин відсутні підстави для визнання відомостей, викладених у колективному зверненні, недостовірними і вони не підлягають спростуванню. За відсутності в діях відповідачів протиправної поведінки, відсутні підстави для стягнення з нього моральної шкоди.

Адвокатом Окуневичем М.В. у судовому засіданні 02 березня 2020 року долучено до справи два акти виконаних робіт №67-а/20 та №70-а/20 з переліком наданих юридичних послуг його довірителям ОСОБА_5 на суму 2000 грн. та ОСОБА_2 на суму 3000 грн., які він, у разі відмови у позові, просив стягнути з позивача на користь його довірителів.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилам ч.ч.1,2,6,8,10 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 136 ЦПК України визначено право суду звільнення від сплати судових витрат з врахуванням майнового стану сторони по справі.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат суд враховує наступне.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить його спір щодо його цивільних прав та обов`язків.

Недопустимість обмеження доступу до правосуддя підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово вказував, що судовий збір має бути таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачено. В свою чергу розмір судового збору, який не враховує фінансове становище сторони розцінюється як такий, що обмежує право на доступ до правосуддя. (справа «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії»). У рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, щоб з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір входить до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).

Суди першої та апеляційної інстанції наділені дискреційними повноваженнями щодо вирішення питання про розстрочення, відстрочення, зменшення або звільнення від сплати судових витрат.

Водночас суди, вирішуючи питання щодо звільнення від сплати судових витрат, мають враховувати доводи та надані докази у конкретній справі та належним чином викладати мотиви, які мають бути зрозумілі та переконливі для сторони.

Вирішуючи питання відкриття провадження, суд, враховучи майновий стан позивача, який протягом тривалого часу не працює, немає доходу, що підтвердив відповідними письмовими доказами, звільнив позивача від сплати судового збору.

Оскільки майновий стан позивача на час закінчення розгляду справи не змінився, суд, використовуючи надані йому дискреційні повноваження, вважає за можливе звільнити позивача ОСОБА_1 від оплати витрат, понесених відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_5 на правничу допомогу адвоката Окуневича М.В.

Керуючись ст.ст. 259,263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: с.Гоноратівка Рогатинський район Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , 1949 року народження, зареєстроване місце проживання: с.Гоноратівка Рогатинський район Івано-Франківська область.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: с.Гоноратівка Рогатинський район Івано-Франківська область.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: с.Гоноратівка Рогатинський район Івано-Франківська область.

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя О.О.Лошак

Повне рішення суду складено 06 березня 2020 року