Провадження №4-с/554/47/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Гольник Л.В., розглянувши скаргу Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради на дії та бездіяльність державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшла скарга Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради на дії та бездіяльність державного виконавця, в якій просять визнати незаконними дії державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Журавльової К.В. щодо винесення постанови від 21.05.2020 року у ВП № 61612978, скасувати постанову про накладення штрафу державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Журавльової К.В. щодо винесення постанови від 21.05.2020 року у ВП № 61612978.

Після передання канцелярією Октябрського районного суду м. Полтави цивільної справи № 554/10853/19 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради, яка повернулася з апеляційного розгляду 20.11.2020 року, суддею вирішується питання про можливість відкриття провадження за даною скаргу.

Розглянувши матеріали цивільної справи та скарги, суддя приходить до такого висновку.

Згідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто, в порядку цивільного судочинства може бути оскаржено рішення, дії або бездіяльність державного виконавця щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до суду із скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України щодо оскарження визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови про накладення штрафу на боржника.

Гарантією дотримання та забезпечення прав та свобод сторін виконавчого провадження насамперед є право на оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця у межах виконавчого провадження. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державних та приватних виконавців визначено як Законом України «Про виконавче провадження», так і відповідними положеннями процесуальних кодексів, які повинні застосовуватися у сукупності заходів оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

На спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про виконавче провадження», згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою частиною другою статті 74 вказаного Закону закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Вказаний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №766/740/17-ц, від 07 лютого 2019 року у справі №927/769/16.

У Кодексі адміністративного судочинства України закріплено норми статті 287, відповідно до яких учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З огляду на те, що заявником оскаржуються дії державного виконавця та постанова про накладення штрафу на боржника, суд приходить висновку, що дана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а така бездіяльність державного виконавця може бути оскаржено шляхом подання відповідного адміністративного позову в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у відкритті провадження у справі за скаргою Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради на дії та бездіяльність державного виконавця.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 186, 260, 261, 447 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради на дії та бездіяльність державного виконавця.

Роз`яснити скаржнику, що вказана скарга відноситься до юрисдикції Полтавського окружного адміністративного суду .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В.Гольник