КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 грудня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 369/13467/20

номер провадження: 22-ц/824/15182/2020

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Верланова С.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника неповнолітнього ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року у складі судді Ковальчук Л.М., у справі за заявою представника неповнолітнього ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року заяву представника неповнолітнього ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Д.Я. про видачу обмежувального припису - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник неповнолітнього ОСОБА_1 - адвокат Незвіський Д.Я. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року апеляційну скаргу адвоката Незвіського Д.Я. залишено без руху та йому надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків скарги.

30 листопада 2020 року, тобто у строк, встановлений ухвалою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року, адвокат Незвіський Д.Я. через канцелярію Київського апеляційного суду подав заяву з процесуальних питань, у якій просить відкрити апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року та без зволікань розпочати відповідні процесуальні й організаційні питання.

Заява мотивована тим, що ухвала Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху є незаконною і необґрунтованою, її вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права, та є такою, що перешкоджає заявнику у праві доступу до правосуддя (а.с.82-90).

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви адвоката Незвіського Д.Я. з процесуальних питань, Київський апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника неповнолітнього ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Д.Я. слід визнати неподаною та повернути її заявнику з таких підстав.

В ухвалі Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року про залишення апеляційної скарги адвоката Незвіського Д.Я. без руху судом зазначено, що на підтвердження своїх повноважень як представника неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Київському апеляційному суді адвокат Незвіський Д.Я. надав ордер на надання правової допомоги від 17 жовтня 2020 року серії АІ № 1061345, який виданий на підставі договору про надання правової допомоги №35 від 17 жовтня 2020 року.

Частиною першої статті 31 ЦК України та частиною першою ст.32 ЦК України встановлено виключний перелік правочинів, які має право вчиняти самостійно неповнолітня особа, до яких договір про надання правової допомоги не відноситься.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 32 ЦК України неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників, а частиною четвертою цієї норми закону передбачено, що згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.

Однак адвокат Незвіський Д.Я. до апеляційної скарги не додав договір про надання правової допомоги №35 від 17 жовтня 2020 року, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості перевірити дотримання вказаних вище вимог закону при укладенні цього договору, на підставі якого був виданий ордер.

Таким чином апеляційний суд дійшов висновку, що у даному випадку наданий адвокатомНезвіським Д.Я. ордер не є достатнім доказом на підтвердження його повноважень як представника неповнолітнього ОСОБА_1 у Київському апеляційному суді. З наведених підстав апеляційним судом апеляційну скаргу представника неповнолітнього ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Д.Я. залишено без руху та заявнику надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків скарги.

Проте у встановлений судом строк адвокат Незвіський Д.Я. вказані вище недоліки, які зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року, не виконав.

Водночас, подана адвокатом Незвіським Д.Я. заява з процесуальних питань не є заявою про усунення недоліків апеляційної скарги у розумінні статті 185 ЦПК України, а зводиться до його незгоди з ухвалою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Що стосується доводів заяви про те, що ухвала Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року перешкоджає заявнику у праві доступу до правосуддя, то вказані доводи є необґрунтованими з таких підстав.

По-перше, ухвала Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху відповідно до положень частини першої статті 129-1 Конституції України та частини першої статті 18 ЦПК України є обов`язковою до виконання.

По-друге, доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

У відповідності до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

ЄСПЛ виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, залишення апеляційної скарги без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права заявника на доступ до правосуддя.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з приписами частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, ураховуючи наведене вище, та приймаючи до уваги, що без усунення вказаних вище недоліків апеляційної скарги суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження, тому апеляційну скаргу, подану представником неповнолітнього ОСОБА_1 - адвокатом Незвіським Д.Я., відповідно до вимог статей 185, 356, 357 ЦПК України слід вважати неподаною та йому повернути.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 356, 357, Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника неповнолітнього ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року вважати неподаною та йому повернути.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М. Верланов