2-п/465/25/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020 року суддя Франківського районного суду м.Львова Дзеньдзюра С.М., з участю секретаря Іваника Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду та перегляд заочного рішення -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2005 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування заяви зазначив, що 09.11.2005 року Франківським районним судом м. Львова винесено заочне рішення у цивільній справі №2-4289/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, де позов ОСОБА_3 повністю задоволено. Про дане рішення, він дізнався з Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України та Єдиного реєстру судових рішень, а повний текст заочного рішення отримав 12.02.2020 року після ознайомлення із матеріалами справи у суді. З вказаним рішенням суду повністю не згідний, вважає його таким, що винесений з порушенням норм матеріального та процесуального права. У судові засідання по даній справі, він не міг з`явитись, оскільки з серпня листопада 2005 року проживав постійно у м.Києві. Повісток він не отримував, ніяких документів з суду не надходило, позовної заяви також отримано ним не було, зі змістом позовних вимог ознайомлений не був. Таким чином, було порушено його право на захист. Тому просив поновити йому строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви, в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у поновленні строку слід відмовити, а заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без розгляду, з наступних підстав.

Згідно пункту 13 частини 1 Розділу Х111 «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017 року), судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 73 ЦПК України (в редакції 2004 року), суд поновлює строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Згідно ст. 228 ч.2 ЦПК України (в редакції 2004 року), заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до вимог статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду за виключенням випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, а згідно п.п. 6,7 цієї норми, про поновлення процесуального строку або про відмову у поновленні процесуального строку суд постановлює ухвалу.

Із матеріалів справи вбачається, що за місцем своєї реєстрації ОСОБА_1 отримав судову повістку на судове засідання призначене на 09 листопада 2005 року, внаслідок чого судом ухвалено заочне рішення 09 листопада 2005 року у даній справі.

Разом з тим, по даній справі відповідач подав скаргу 30.01.2020 року на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби, з якої і вбачається, що йому було відомо про ухвалення судом заочного рішення від 09 листопада 2005 року.

19 лютого 2020 року подав заяву про перегляд заочного рішення, в якій зазначав що він отримав копію заочного рішення тільки 12 лютого 2020 року.

Проте, до 12 лютого 2020 року, тобто більше ніж 14 років, він взагалі не цікавився результатом розгляду цивільної справи №2-4289/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, однак мав змогу скористатися своїми правами у встановлені процесуальні строки.

Суд приходить до висновку, що відповідачу ОСОБА_1 було відомо про заочне рішення суду після його винесення. Однак, заяву про його перегляд він подав лише 19 лютого 2020 року, тобто з пропуском процесуального строку. При цьому у заяві про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, не наведено та не надано доказів, а судом не встановлено поважних причин для пропуску цього строку.

Крім того, відповідачем не наведено жодної поважної причини пов`язаної з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій щодо подачі заяви про перегляд заочного рішення в межах встановленого законом строку.

Таким чином, наведені в клопотанні про поновлення строку обставини, суд вважає неповажними, та які б виправдовували пропуск строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, що набрало законної сили, через тривалий час після його ухвалення.

Слід звернути увагу, що Європейський Суд з прав людини у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що ця справа стосується відновлення провадження через значний період часу, шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п.27, та "Трух проти України"). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В цій справі Європейський Суд з прав людини встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення (п. 42).

Європейський Суд з прав людини у своїх справах постійно підкреслює, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. ( п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Відстоюючи принцип правової визначеності, як у випадках перегляду судових актів у порядку нагляду ( рішення Суду у справах "Світлана Науменко проти України", "Трегубенко проти України", "Рябих проти Росії"), та у випадках перегляду справ у зв`язку з нововиявленими обставинами ( рішення у справах "Праведна проти Росії"," Желтяков проти України", п.п. 42-48), Європейський Суд з прав людини вважає доцільним слідувати тій же логіці, коли цей основоположний принцип підривається за допомогою інших процесуальних механізмів, таких як продовження строку на оскарження.

В подальшому у пункті 34 рішення від 10.05.2012 року у справі «Безрукови проти Росії», Європейський Суд відмітив, що хоча продовження строку оскарження і проводиться на розсуд національних судів, останні, на думку Суду, повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності нових тимчасових строків (п. 34, справа «Безрукови проти Росії»).

У справах щодо України Європейський Суд неодноразово відзначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справи: "Салов проти України", п.93, "Проценко проти України", п.26, "Кравченко проти Росії", п.45). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення "помилки, що має фундаментальне значення для судової системи" (рішення у справі "Сутяжник" проти Росії", п.38).

Таким чином, суд не вбачає підстав у поновленні ОСОБА_1 строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, а тому в такому клопотанні слід відмовити.

Оскільки судом не встановлено підстав для поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, дану заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 260,284, 353 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2005 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2005 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя: Дзеньдзюра С.М.