Справа № 703/3871/19
04 березня 2020 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Кирилюк Н.А.
при секретарі Римському Д.І.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Смілянської райдержадміністрації, про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Свої вимоги мотивує тим, що він є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 .
В цьому будинку зареєстровані як члени сім`ї, але з червня 2016 року фактично не живуть невістка ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 .
Оскільки відповідачі в добровільному порядку не знімаються з реєстрації у належному позивачу будинку, вважає, що їх належить визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в судовому порядку.
Ухвалою від 24 грудня 2019 року суд залучив до участі в справі службу у справах дітей Смілянської райдержадміністрації.
В судове засідання позивач не з`явився, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, позов задоволити та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання також не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Представник третьої особи направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову в частині визнання малолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, заперечувала.
За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 вересня 2019 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.
Аналогічні норми містяться і в ст. 319 ЦК України, відповідно до частини 1 якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Позивач в позовній заяві визнав, що право користування жилим приміщенням у відповідача виникло як у члена сім`ї власників.
Як вбачається з довідки виконкому Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області від 13 вересня 2019 року та акту обстеження матеріально-побутових умов від 22 липня 2019 року в належному позивачам будинку зареєстровані, але з червня 2016 року не живуть ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 наведеного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у належному позивачу будинку понад 1 рік, суд вважає, що вона втратила право користування цим житлом.
В той же час судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є малолітньою.
Згідно частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є, зокрема, місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.
Відповідно до частини другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Оскільки малолітня ОСОБА_3 не досягла десяти років, вона не може самостійно обирати місце проживання, тому непроживання у спірному будинку не є безумовною підставою для позбавлення її права користування цим приміщенням.
Суд зазначає, що стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією. Крім того, з огляду на частину шосту статті 29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання.
На підставі викладеного ОСОБА_3 на час виникнення спірних правовідносин внаслідок її малолітнього віку була позбавлена об`єктивної можливості вільно обирати собі місце проживання та користуватися спірним будинком.
На підставі 319, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. 5, 7,12, 81, 89, 247, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Н. А. Кирилюк