Провадження № 2-з/643/159/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Суддя Московського районного суду м. Харкова Майстренко О.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,3-тя особа ,яка не заявляє самостійних вимог Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , зобов`язання не чинити перешкоди проживанню ОСОБА_4 разом з матір`ю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,3-тя особа ,яка не заявляє самостійних вимог Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , зобов`язання не чинити перешкоди проживанню ОСОБА_4 разом з матір`ю.

22.10. 2020 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила: зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) не чинити дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) в особистому спілкуванні та проводженні часу з їх малолітньою донькою ОСОБА_4 , « ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити наступний графік побачень ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з його малолітньою донькою ОСОБА_4 , « ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- перший та третій тиждень місяця: у вівторок з 15.00 години по 20.00 годину; у четвер з 15.00 години по 20.00 годину; з 10.00 години суботи по 20.00 години неділі;

- другий та четвертий тиждень місяця: у вівторок з 15.00 години по 20.00 години; у четвер з 15.00 години по 20.00 годину; у суботу з 10.00 години по 20.00 годину.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) повертати після побачень за встановленим судом графіком ОСОБА_4 , « ІНФОРМАЦІЯ_2 , її матері ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист прав, за захистом яких Позивач звернулася до суду.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд приходить до висновку про її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Відповідно до пункту 3 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Судом встановлено, що між сторонами у справі виник спір щодо визначення місця проживання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову Позивач зазначає, що після припинення фактичних шлюбних відносин між Позивачем та Відповідачем-1, останній умисно ухиляється від погодження з Позивачем питання щодо визначення чіткого режиму побачень з дитиною. Відповідач-1 систематично, без погодження з Позивачем, забирає дитину до себе з ночівлею. Відповідач-1 не надає безперешкодної можливості Позивачу проводити час з її дитиною, висуває умови, за яких він зможе передати Позивачеві їх спільну доньку, прискіпливо з`ясовує причини, з яких Позивач бажає провести час зі своєю донькою, що вбачається з листування між Позивачем та Відповідачем-1, роздруківки якого наявні в матеріалах справи. Відповідач-1 своїми діями протягом останніх півроку систематично здійснює розхитування психологічного стану Позивача та доньки. У спілкуванні з Позивачем веде себе грубо та неадекватно, ігнорує бажання матері провести час наодинці зі своєю дитиною, що підтверджується письмовими поясненнями свідків, копії яких наявні в матеріалах справи. Неодноразово забороняючи в останній момент побачення доньки з матір`ю, Відповідач-1 заподіює значну шкоду психічному здоров`ю, вихованню та розвитку малолітньої дитини. Такими діями Відповідача-1, на думку Позивача, порушуються права та інтереси трирічної дитини, яка, враховуючи її малий вік, природньо потребує постійного спілкування зі своєю матір`ю у звичних для неї умовах за своєю дійсною адресою проживання. При цьому, донька дуже прив`язана до матері, завжди є задоволеною, усміхненою, врівноваженої в її присутності, що підтверджується поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що наявні в матеріалах справи. Мати та дитина ставляться з любов`ю та прихильністю один до одного.

Приписами частини 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, інші члени сім'ї та родичі, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язання гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

Згідно п. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі Конвенція), всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Сімейного кодексу України захист сімейних прав та інтересів кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Ефективність захисту полягає в урахуванні природи права, за захистом якого Позивач звернувся до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (заява N 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» (заява N 50389/99) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» у рішенні від 17.07.2008 року Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права».

Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати їх спільна дитина, тому виникла необхідність у визначенні місця проживання малолітньої ОСОБА_4 в судовому порядку.

Винесенню судом рішення у даній справі передуватиме значний проміжок часу, протягом якого позивач, з огляду на створення перешкод з боку відповідача ОСОБА_2 , не буде мати можливості належним чином підтримувати спілкування з донькою, що може призвести до втрати емоційного та психологічного зв'язку між дитиною та її матір`ю (дитина може відвикнути від участі матері в її житті, вважати себе покинутою матір`ю та згодом відчувати відторгнення від неї тощо).

Таким чином, у разі невжиття заходів забезпечення позову, ефективний захист прав й інтересів Позивача та виконання майбутнього рішення суду, у випадку задоволення позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю, буде значно ускладненим або навіть неможливим з огляду на те, що трирічна дитина, яка не матиме можливість повноцінно підтримувати зв`язок з матір`ю протягом тривалого часу, може бути психологічно не готова постійно проживати з нею.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а ще й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Хант проти України» (заява N 31111/04, § 54, від 07 грудня 2006 року) зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З огляду на законодавчо закріплену рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та спричиняти на неї негативний вплив.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у зазначений позивачем спосіб відповідатиме якнайкращим інтересам дитини та сприятиме налагодженню емоційних стосунків дитини з обома батьками.

Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір'ю , повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з матір'ю.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі N 344/16653/16-ц та ухвалі Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі N 753/17344/19.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідками встановлення обов`язку або заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Порівнявши негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову (зобов`язання відповідача (батька) не чинити дії щодо перешкоджання позивачеві (матері) у особистому спілкуванні та проводженні часу з їх малолітньою донькою, встановлення графіку зустрічей батька з дитиною та зобов`язання батька повертати доньку після таких зустрічей матері) з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів (втрати емоційного та психологічного зв'язку між матір`ю та її трирічною дитиною внаслідок відсутності можливості належного спілкування протягом тривалого часу), з урахуванням законного інтересу, за захистом якого заявник звернувся до суду, суд дійшов висновку, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, є необхідними, розумними, адекватними та спів мірними із заявленими позивачем позовними вимогами.

Забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не чинити дії щодо перешкоджання позивачеві у особистому спілкуванні та проводженні часу з їх малолітньою донькою, встановлення графіку зустрічей відповідача ОСОБА_2 з дитиною та зобов`язання відповідача ОСОБА_2 повертати доньку після таких зустрічей позивачу за зареєстрованим місцем проживанням останньої за своїм змістом не співпадає з предметом поданого позову, не є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог та жодним чином не підмінює вирішення позову по суті.

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що на час вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, у суду відсутності відомості про існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Зазначене не перешкоджає учасникам справи, за наявності підстав, в порядку ст. 156 ЦПК України звернутися до суду з заявою про заміну виду забезпечення позову або в порядку ст. 15 ЦПК України про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Зобов`язати ОСОБА_2 (Боржника), ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , не чинити дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 (Стягувачу), РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , в особистому спілкуванні та проводженні часу з їх малолітньою донькою ОСОБА_4 , « ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити наступний графік побачень ОСОБА_2 (Боржника), ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , з його малолітньою донькою ОСОБА_4 , « ІНФОРМАЦІЯ_2 :

-перший та третій тиждень місяця: у вівторок з 15.00 години по 20.00 годину; у четвер з 15.00 години по 20.00 годину; з 10.00 години суботи по 20.00 години неділі;

- другий та четвертий тиждень місяця: у вівторок з 15.00 години по 20.00 годину; у четвер з 15.00 години по 20.00 годину; у суботу з 10.00 години по 20.00 годину.

Зобов`язати ОСОБА_2 (Боржника), ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , повертати після побачень за встановленим судом графіком ОСОБА_4 , « ІНФОРМАЦІЯ_2 , її матері ОСОБА_1 (Стягувачу), РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2

Стягувач (Позивач): ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Боржник (Відповідач): ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

У зв`язку із забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала про забезпечення позову має силу виконавчого документу відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Копію ухвали направити позивачу для відома та відповідачу для відома та виконання.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя Майстренко О.М.