Справа № 263/2923/20
Провадження № 2-о/263/219/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Соловйова О.Л., за участю секретаря судового засідання Кирилюк В.В., розглянувши у судовому провадженні в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Степанівка Шахтарського району Донецької області помер її батько ОСОБА_2 , про що є лікарське свідоцтво про смерть, видане відповідним органом на тимчасово окупованій території, але неналежного зразка. Після поховання заявник звернулась до Центрального районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області з проханням зареєструвати смерть та видати їй відповідне свідоцтво. Однак у зв`язку з невідповідністю виданої довідки про смерть на тимчасово окупованій території зразку документів відповідно до вимог діючого законодавства України, їй було відмовлено в реєстрації смерті та отриманні свідоцтва про смерть.

Заявник у судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання, в якому просила здійснити розгляд справи у її відсутності, підтримала заявлені вимоги у повному обсязі.

Від заінтересованої особи Центрального районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до суду надійшла письмова заява із клопотанням розглянути справу у відсутність його представника, при вирішенні питання за заявленими вимогами покладається на розсуд суду.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та в порядку спрощеного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 є донькою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Згідно копії довідки про причину смерті № 7 від 21.02.2020 (до форми № 106/у) виданої Амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. Дмитровка Шахтарського центру первинної медико-санітарної допомоги, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Степанівка Шахтарського району, причина смерті постінфарктна та атеросклеротична хвороба серця та гіпертонія.

Заявник звернувся до Центрального районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, для проведення належної реєстрації факту смерті, однак листом останнього від 05 березня 2020 року № 133/20.2-108 їй відмовлено у здійсненні вказаних дій, оскільки реєстрацію смерті за пред`явленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникові для отримання у встановленому законом порядку свідоцтва про смерть.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 цього Кодексу.

За змістом ч. ч. 1, 2 статті 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до п. 13 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за таких певних обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На даний час свідоцтво про смерть видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України. Лікарське свідоцтво про смерть видане медичним закладом тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Крім цього у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії, де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Отже, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви про встановлення факту смерті особи, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть матері, видане державним органом України.

Керуючись ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», 3, 13, 76-83, 247, 258, 259, 263-265, 267, 268, 271-273, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Степанівка Шахтарського району Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: с. Степанівка Шахтарського району Донецька область Україна, причина смерті: постінфарктна та атеросклеротична хвороба серця та гіпертонія.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосереднього до Донецького апеляційного суду у 30-денний строк з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.Л.Соловйов