ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року

м. Харків

Справа № 643/8159/16

Провадження № 22-ц/818/971/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Хорошевського О.М.

Суддів: Кіся П.В., Яцини В.Б.,

За участі секретаря Брулевича В.В.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року, постановлене суддею Букреєва І.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив розірвати шлюб укладений між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 14.02.1992 року.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 29 листопада 2016 року позов задоволено. Шлюб, зареєстрований 14 лютого 1992 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 216, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розірвано.Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено прізвище - « ОСОБА_4 ».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент розгляду справи шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення змінити, виключити із мотивувальної частини рішення «Позивач та відповідач позовні вимоги підтримали в повному обсязі» натомість зазначити: «Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, але не згодна з підставами його розірвання, однак вважає, що сім`я розпалась остаточно і її збереження неможливо, не відповідає інтересам жодної з сторін». Виключити із мотивувальної частини рішення «Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Фактично спільне життя припинено з травня 2015 року», натомість зазначити: «Спільне життя не склалось у зв`язку із подружньою зрадою та багаторічний обман Позивача, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін. Фактично спільне життя припинено з грудня 2018 року».

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Судом не взято до уваги, що ОСОБА_2 не була повідомлена належним чином про розгляд справи, суд не з`ясував її відношення до розірвання шлюбу, більш того вона разом з позивачем на момент звернення до суду підтримували нормальні стосунки, однак вона працювала у м. Києві тому отримувати кореспонденцію по місту реєстрації не мала змоги.

Також звертає увагу суду на те, що наявна в матеріалах справи заява згідно якої вона не заперечує проти розірвання шлюбу та просить постановити заочне рішення написана не апелянтом а іншою особою, що підтверджується висновком приватного експерта.

Зазначає, що на момент розірвання шлюбу подружжя підтримувало стосунки, виховували дитину, дійсно відповідач працювала у м. Києві а позивач у м. Харкові, однак це не породжувало підстав для розірвання шлюбу, шлюбні відносини припинилися у грудні 2018 року.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб сторін 14 лютого 1992 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 216.

Від шлюбу сторони мають дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частині першій статті 55СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої та четвертої статті 56СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог статей 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , посилаючись на те, що фактичні шлюбні відносини припинені, подальше спільне проживання та збереження шлюбних відносин неможливе та суперечить його інтересам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, на теперішній час сім`я фактично розпалась і не може бути збережена.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно вимог ст.110, 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, на а.с. 17 зворотне повідомлення про вручення ОСОБА_2 судової повістки про розгляд справи призначений на 15.11.2016, та заяву від 14.11.2016 року подану через поштове відділення від імені ОСОБА_2 в якій вона просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги позивача.

За результатами проведення почеркознавчої експертизи експертом ТОВ «ЦЕНТР СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ №АЛЬТЕРНАТИВА» ОСОБА_6 складено висновок №143/19 від 05.12.2019 року, в якому зазначено, що рукописний текст, що починається зі слів «Московський районний суд….» та закінчується записами «заочного рішення не заперечує….» виконаний не ОСОБА_2 а іншою особою.

Про відсутність згоди ОСОБА_2 на розірвання шлюбу свідчить і той факт, що на час звернення до суду донька сторін була повнолітньою і шлюб міг бути розірвано в позасудовому порядку.

Однак, судова колегія звертає увагу на те, що на момент розгляду позовної заяви ОСОБА_2 мешкала та працювала у м. Києві тому ставить під сумнів продовження спільного проживання та наявність сімейних стосунків.

Доказів сумісного побуту, спільного проводження часу, виховання дитини тощо суду апеляційної інстанції не надано.

Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_2 вона не заперечує проти розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами у справі припинені у грудні 2018 року, а ні з травня 2015 року, як вказував у позовній заяві ОСОБА_1 , не є підставою для зміни мотивувальної частини судового рішення, оскільки ця обставина скаржником не доведена.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Витрати на проведення дослідження спеціаліста не є судовими витратами, це збитки, які стягуються за позовною вимогою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді: П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повне судове рішення виготовлено 06.03.2020 року.