Провадження № 2/752/669/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01.12.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Оджубейської Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального кругу Апатенко Марини Анатоліївни, третя особа: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування державн6ої реєстрації права власності та усунення перешкод у користуванні майном,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_4 .
В зазначеному будинку на цокольному поверсі розташовані допоміжні приміщення, які використовувались мешканцями будинку на праві спільної сумісної власності - це згідно плану на момент звернення приміщення № 63 , 63А , 63Б.
В подальшому, право власності за зазначені приміщення були зареєстровані за ОСОБА_2 .
Такі рішення про реєстрацію права власності за відповідачем зазначених приміщень, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., позивач вважає незаконними, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу від 28.02.2013 р., укладеного між Колективним підприємством Київського інституту «Слов`янський університет» та ОСОБА_2 , вона придбала у власність приміщення загальною площею 448,8 кв.м., у т.ч. приміщення № 63 площею 229,8 кв.м., що розташовано на цокольному поверсі в АДРЕСА_2
В 2017 р. відповідачем була проведена реконструкція, внаслідок якої замість приміщення № 63 площею 229,8 кв.м., утворилось три приміщення - 63, 63А, 63Б загальною площею 444 кв.м., чим збільшено площу на 214,2 кв.м.
ОСОБА_2 здійснює перепланування, самостійно звільняє приміщення кладових від речей власників, перешкоджає користуванню власників багатоквартирного будинку приміщеннями, що знаходяться у спільній власності.
Крім того, через зазначені приміщення проходять внутрішньо будинкові комунікації.
Спірні приміщення є допоміжними місцями загального користування, складовою частиною будинку і не можуть бути передані у користування або у власність іншим особам без згоди співвласників будинку.
Така згода була відсутня.
Позивач, також, як на підставу для скасування оскаржуваних рішень посилається на те, що на момент здійснення державної реєстрації за ОСОБА_2 допоміжних приміщень № 63, 63А , 63Б у державного реєстратора були відсутні документи, що посвідчували право власності ОСОБА_2 на зазначене майно до його реконструкції.
Викладені обставини є підставами для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на допоміжні приміщення, в зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов.
16.11.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
У встановлений судом строк відповідач не скористалась своїм правом на подання відзиву.
Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, посилаючись на незаконність реєстрації права власності за ОСОБА_2 допоміжних приміщень будинку, що перебувають у спільній власності співвласників багатоквартирного будинку без наявності відповідних документів на момент реєстрації, що підтверджували право власності ОСОБА_2 на ці приміщення. Крім того, така реєстрація та дії відповідача щодо самовільного встановлення перегородок, унеможливили доступ мешканців до даних приміщень.
Відповідачі, представник третьої особи повторно в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись судом належним чином,у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України.
На підставі положень ст.280 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів та третьої особи на підставі наданих доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 09.06.2005 р. державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Кунгуровою О.С.
28.02.2013 р. згідно договору купівлі-продажу № 414, укладеного Колективним підприємством Київського інституту «Слов`янський університет» та ОСОБА_2 , останній перейшли у власність приміщення загальною площею 448,8 кв.м., в тому числі приміщення № 63 площею 229,8 кв.м., що розташоване на цокольному поверсі в будинку АДРЕСА_2 (28-31).
В подальшому, ОСОБА_2 була проведена реконструкція приміщень.
26.07.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни прийняті наступні рішення:
Як встановлено судом для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_2 були надані наступні документи: договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 28.02.2013 р., укладений між ОСОБА_2 та ЗТА Вищий навчальний заклад «Київський Слов`янський університет», відповідно до якого відповідач придбала нежилі приміщення, загальною площею 448,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; Акт прийому передачі нежилих приміщень, копія паспорта ОСОБА_2 , довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; Декларація про початок будівельних робіт «Реконструкція нежилих приміщень №№ 49,63, 64 з перерозподілом їх площ на п`ять окремих нежитлових приміщень №№ 49, 63, 63А, 63Б, 64 по АДРЕСА_2 , відповідно до якої загальна площа приміщень після реконструкції становить 664,2 кв.м.; Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до 1-ІІІ категорії складності; технічний паспорт на приміщення.
Відповідно до відомостей, наданих КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 20.06.2018 р. на цокольному поверсі будинку по АДРЕСА_2 в 1962 році були про інвентаризовані комори, які відносились до місць спільного користування будинку
Як встановлено судом, допоміжні приміщення першого та четвертого під`їздів будинку АДРЕСА_2 використовувались мешканцями будинку під кладові, що підтверджується інформацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» від 04.05.2018 р. (а.с.37).
Крім того, згідно відомостей Голосіївської районної державної адміністрації, наданими 07.05.2018 р. через приміщення, які знаходяться на цокольному та першому поверхах житлового будинку АДРЕСА_2 , де розміщені кладові, проходить внутрішньо будинкова розводка трубопроводів. (а.с.36).
Відповідно до ст.92 Конституції України правовий режим власності Україні визначається виключно законами України.
Право власності набувається в порядку, визначеному законом (ст.41 Конституції України).
Частиною другою статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників.
Пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" , відповідно до якого власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
Офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 вказаного Закону наведено у рішенні Конституційного Суду від 02.03.2004 №4-рп/2004 зі змінами згідно з рішенням Конституційного Суду від 09.11.2011 №N14-рп/2011.
У рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004 визначено: "1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.".
Допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону, стають об`єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
У багатоквартирних жилих будинках розташовуються і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 Житлового кодексу Української РСР) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.
Приміщення, через які прокладено комунікації, є допоміжними приміщеннями жилих будинків відповідно до Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства України № 56 від 15.09.1992 р.
Судом встановлено, що приміщення, право власності на які було зареєстровано за ОСОБА_2 (63, 63А, 63Б), знаходяться на цокольному поверсі, є відповідно до інвентаризації допоміжними приміщеннями і належать до спільної власності мешканців будинку.
Суду не надано доказів, що на момент реєстрації права власності на зазначені приміщення у ОСОБА_2 були документи, що підтверджували її право власності на приміщення №№63 , 63А , 63Б в АДРЕСА_2 , а також, що реєстратору були надані докази наявності згоди всіх співвласників щодо відчуження зазначених приміщень, що є допоміжними.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Тобто, законодавець покладає обов`язок доказування на сторони у справі і суд позбавлений можливості у даному випадку з власної ініціативи витребовувати будь-які докази.
В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогами про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що при здійсненні реєстрації права власності були відсутні документи, які підтверджували право власності ОСОБА_2 на приміщення №№ 63, 63А , 63Б, зважаючи на статус цих приміщень, як допоміжних, відсутності згоди співвласників на їх відчуження, суд приходить до висновку про обгрунтованіть заявлених вимог, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України та в зв`язку із задоволенням позову з відповідачів підлягають стягненню судові витрати у справі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального кругу Апатенко Марини Анатоліївни, третя особа: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування державн6ої реєстрації права власності та усунення перешкод у користуванні майном задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 звільнити нежитлові приміщення № 63 , 63-А , 63-Б, розташованих в будинку АДРЕСА_2 в частині площі кладових_від належних ОСОБА_2 майна та речей, привівши у попередній, придатний для використання за цільовим призначенням стан, шляхом усунення здійснених ОСОБА_3 перегородок, звільнення їх від здійснених ОСОБА_2 інших будівель та споруд.
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні кладовими, розташованими на цокольному поверсі у будинку АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя