З А О Ч Н Е Р I Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Бєловол О.О.,
Справа № 629/4820/20
Номер провадження 2/629/1427/20
позивач Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Панютинський вагоноремонтний завод» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»
відповідач ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків
Представник АТ «Українська залізниця» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов`язків. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 24.11.2017 року до цього часу на підставі наказів № 1431/ОС від 24.11.2017, № 863/ОС від 15.08.2018 ОСОБА_1 працює у філії «Панютинський вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» комірником відділу матеріально-технічного постачання. 24.11.2017 року з відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. За результатами річної інвентаризації по філії «ПВРЗ» АТ «Укрзалізниця» станом на 01.10.2019 року у ввіреній відповідачу коморі було виявлено нестачу матеріальних цінностей на суму 325 322,17 грн., що підтверджується інвентаризаційним описом №5 (форма М-21), інвентаризаційним описом №5 (форма інв.-3), порівняльною відомістю результатів інвентаризації інших необоротних активів та запасів. На даний час завдана відповідачем шкода повністю невідшкодована. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 309921, 19 гривень та судовий збір у розмірі 4648,82 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, в разі неявки відповідача згоден на проведення заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином судовою повісткою про виклик, за адресою зареєстрованого місця проживання.
Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Згідно ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
Відповідно до ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.
Пунктом 1 ч.1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.
Відповідно до роз`яснень, викладених в Пленумі Верховного Суду України в постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачено, що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства провести витрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.
Пряма дійсна шкода є підставою, що зумовлює перевірку умов можливості настання матеріальної відповідальності працівника. За наявності шкоди для настання матеріальної відповідальності необхідні також три умови: протиправна поведінка працівника, причинний зв`язок між протиправною поведінкою працівника і результатом у вигляді шкоди, що настала, і вина працівника.
Відповідно до ст.138 КЗпП України обов`язок доказування наявності умов для притягнення працівника до матеріальної відповідальності покладається на власника або уповноважений ним орган. Відсутність підстави чи хоча б однієї з умов матеріальної відповідальності виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.
Відповідно до роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків», працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах.
В п. 20 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року зазначено, що днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником.
При прийнятті відповідачки на роботу з останньою було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 24.11.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у випадку незабезпечення збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей, визначення розмірів збитків, завданих підприємству, та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства (п.3 Договору).
Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності, зокрема, і повної матеріальної відповідальності згідно зі ст. 134 КЗпП України є встановлення вини особи у взаємозв`язку із іншими умовами такої відповідальності, що передбачені ст.130 КЗпП України.
Суд вважає, що у зв`язку з укладенням між сторонами договору про повну матеріальну відповідальність відповідач зобов`язаний відшкодувати підприємству повну вартість шкоди, яка завдана останньому з вини відповідача.
Так згідно інвентаризаційного опису №5 (форма М-210), згідно інвентаризаційного опису №5 (форма інв.-3), порівняльної відомості результатів інвентаризації інших необоротних активів та запасів станом на 01.10.2019 року було виявлено нестачу матеріальних цінностей на суму 325322,17 грн. з ПДВ (271101,81 грн. без ПДВ ) /а.с.9-75/.
28.11.2019 року відповідач подав заяву, в якій просить дозволу погашати нестачу матеріальних цінностей протягом трьох років /а.с.77/.
Згідно накладної 10.12.2019 року відповідачем ОСОБА_1 в рахунок погашення недостачі матеріальних цінностей було передано електроди на суму 15 400, 98 грн. /а.с. 80/.
На даний час завдана відповідачем шкода становить 309921,19 грн. з ПДВ.
Вказані обставини свідчать про неналежне виконання відповідачем покладених на нього обов`язків згідно з договором та заподіяння шкоди позивачу з його вини.
У справі не встановлено обставин, що перешкоджали відповідачеві виконувати належним чином покладені на неї обов`язки, зокрема, відсутність нормальних умов зберігання матеріальних цінностей, неналежна організація праці тощо.
Установивши, що з вини відповідача виникли нестачі у зв`язку з неналежним виконанням нею обов`язків за договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної шкоди.
На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.
А тому, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265,268, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Панютинський вагоноремонтний завод» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Панютинський вагоноремонтний завод» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 309 921 (триста дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять одна) гривня 19 копійок
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Панютинський вагоноремонтний завод» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір у розмірі 4648 гривень 82 копійки.
Позивач може оскаржити рішення до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Згідно п.3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя: К.Ш. Харабадзе