Справа №265/1370/20
Провадження №2-о/265/186/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.

за участю секретаря судового засідання Куксенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за заявою заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту належності документу,

заінтересована особа Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що він звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії, однак йому було відмовлено, оскільки згідно наданої трудової книжки його по батькові зазначено російською мовою « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ». На теперішній час він не може оформити пенсію. На підставі переліченого просить суд встановити факт того, що трудова книжка видана 19 липня 1978 року серії НОМЕР_1 , належить йому ОСОБА_1 .

Заявник надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає.

Представник зацікавленої особи - Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до судового засідання не з`явився, надавши заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Вирішення справи покладає на розсуд суду.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2ст. 315 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, згідно п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого 18 лютого 2020 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), актовий запис № 1237, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком зазначено ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_5 .

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 18 вересня 2002 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, вбачається, що він виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії свідоцтва про шлюб, виданого 15 березня 2019 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 49, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклав шлюб із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно копії дубліката диплому серії НОМЕР_3 , виданого 08 вересня 1982 року, реєстраційний № 43, який заповнений російською мовою, « ОСОБА_7 », 01 вересня 1975 року вступив до середнього професійного училища №2 м. Жданова Донецької області за професією електромонтажник по освітленню і силового електроланцюгу і електрообладнання. Закінчив навчання 11 липня 1978 року.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що вона заповнена російською мовою 19 липня 1978 року на прізвище ім`я, по-батькові « ОСОБА_7 ».

Отже проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт, що трудова книжка, заповнена російською мовою 19 липня 1978 року, дійсно належить ОСОБА_1 , про що свідчить відповідність у наданих документах. При цьому наявність помилки при написанні по батькові заявника у трудовій книжці позбавляє його можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення; виправити помилку на даний час неможливо.

Наведене дає підстави вважати заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі вказаного, керуючись 258,259,263-265, 315, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності документу,заінтересована особа - Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області - задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що трудова книжка НОМЕР_1 , заповнена 19 липня 1978 року, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , уродженцю міста Маріуполя Донецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, якому повне рішення не були вручені у день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках передбачених ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 10 березня 2020 року.

Суддя: Козлов Д.О.