Справа № 594/1593/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Зушман Г.І.

з участю секретаря Шимків Н..І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , жительки с.Гермаківка Борщівського району Тернопільської області, до ОСОБА_2 , жителя. с.Шершенівка Борщівського району Тернопільської області, про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача в її користь заборгованість у сумі 27500,00 грн. боргу за договором позики від 05 лютого 2019 року, вказуючи, що 05 лютого 2019 року вона позичила відповідачу грошові кошти в сумі 27500,00 грн., які відповідач мав сплатити до 05 березня 2019 року, однак, відповідач позичені гроші не повернув і добровільно виконати умови договору позики не бажає. З огляду на вказане просить стягнути з відповідача 27500,00 грн. боргу за договором позики, та понесені нею судові витрати на правничу допомогу адвокату в сумі 1500,00 грн. та на сплату судового збору.

Позивачка в судове засідання не з`явилася. Від представника позивачки адвоката Когута О.В. поступила письмова заява, в якій позовні вимоги підтримав та просить задовольнити, а також слухати справу в його відсутності.

Належно повідомлений відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідач направив суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на те, що 05 лютого 2019 року дійсно отримав у борг від позивачки грошові кошти в сумі 27500,00 грн. Проте, після підписання боргової розписки він домовився з позивачкою та її чоловіком ОСОБА_3 про те, що він виконає ремонт у квартирі, що знаходиться у АДРЕСА_1 в рахунок боргу. Кошти відпрацьовані в повному обсязі, претензій до його роботи у позивачки та її чоловіка не було. Розійшлись мирним шляхом. Також є свідки, які бачили, що він дійсно проводив ремонтні роботи по вказаній адресі та фотодокази. Він по своїй уважності забув про написану розписку, а тепер позивачка використовує це проти нього.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

Згідно письмової розписки, складеної 05 березня 2019 року та долученої до матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 зобов`язався повернути позивачці ОСОБА_1 27500, 00 грн., що дорівнює тисячі доларів США, які отримав від неї в якості позики та зобов`язався повернути до 05 березня 2019 року.

Отже, між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 склалися договірні правовідносини зі взаємними правами та обов`язками на підставі договору позики.

Згідно ст.ст.1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як передбачено ст. 545 ЦК України, прийнявши зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що позичені кошти він відпрацював в повному обсязі, провівши ремонт у квартирі, що знаходиться у АДРЕСА_1 не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами, які б дали змогу встановити, що ремонт квартири, на який посилається відповідач дійсно був зроблений у рахунок погашення боргу за спірним договором позики.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики перед позивачкою ОСОБА_1 не виконав і в строк, який зазначений у розписці і станом на теперішній час, борг не повернув, про що свідчить розписка, яка знаходиться у позивачки як кредитора.

Вищенаведене свідчить про невиконання відповідачем умов договору позики.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку має місце порушення з вини відповідача прав позивачки щодо повернення позики, та вважає, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягнути на користь позивачки заборгованість за договором позики в сумі 27 500,00 грн.

Зважаючи на вищевикладене, з врахуванням того, що відповідачем не надано суду доказів виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за договором позики від 05 лютого 2019 року, суд вважає, що позивачкою підставно заявлено вимоги про стягнення 27 500,00 грн. за договором позики від 05 лютого 2019 року, а тому позов підлягає до задоволення.

Також у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути 768,40 грн. сплаченого при зверненні до суду судового збору.

На підставі ст.ст.11,15,16,509,526,545,610,1046-1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 158, 263, 265, 279 п.15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , жителя с.Шершенівка Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки с.Гермаківка Борщівського району Тернопільської області, заборгованість за договором позики від 05 лютого 2019 року в сумі 27 500 (двадцять сім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , жителя с.Шершенівка Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки с.Гермаківка Борщівського району Тернопільської області, понесені нею судові витрати по справі в сумі 2268,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Борщівський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 06 березня 2020 року.

Головуючий