РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренка К.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 15.10.2017 нею разом з її сином було придбано зимову куртку у модулі № НОМЕР_3, який знаходиться на ДП «Центральний ринок» у м. Сєвєродонецьку. Продавцем та власником даного модуля є відповідач ОСОБА_3 , який запевняв, що дана куртка виготовлена з натуральної шкіри. Задля усунення сумнівів позивачу відповідачем був наданий чек (розписка) та повідомлено останнім, що у разі виникнення проблем він поверне сплачені грошові кошти. Ввечері позивач зателефонувала відповідачу та повідомила, що швидше за все вона поверне куртку. Кілька місяців її син носив куртку та у січні 2018 року матеріал на виробі почав відшаровуватись. У жовтні 2018 року позивач звернулась до відділу захисту прав споживачів Сєвєродонецької міської ради. Вона разом з працівниками відділу прийшли до відповідача та останній повідомив, що поверне грошові кошти за виріб. Коли позивач привезла куртку, відповідач відмовився з нею спілкуватися та повідомив, що нічого брати не буде. Позивач звернулася до міського голови Сєвєродонецької міської ради щодо вжиття заходів для вирішення конфлікту. Відповідача декілька разів запрошували до відділу захисту прав споживачів, але останній ігнорував зустрічі. У листопаді позивач зверталася до відповідача про проведення незалежної експертизи матеріалу куртки, оскільки вона не має можливості оплатити експертизу, але відповідач відмовився. У зв`язку з неможливістю урегулювання виниклого питання, позивач звернулася з даним позовом до суду та просить розірвати договір купівлі-продажу шкіряної куртки, укладений 15.10.2017 між сторонами, стягнути з відповідача на користь позивача сплачені нею за куртку грошові кошти в сумі 3300 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 500 грн.

1.2. В судовому засіданні 20.02.2020 судом було постановлено ухвалу, якою було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик та допит свідків для підтвердження факту укладення договору між сторонами.

В судовому засіданні 04.03.2020 судом було постановлено ухвалу, якою було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи матеріалу куртки у зв`язку із тим, що на думку суду, для всебічного та об`єктивного вирішення цієї справи експертиза не потрібна. Крім того, це клопотання всупереч вимог ст. 117, ч. 2 ст. 182 ЦПК України не було оформлене в належній письмовій формі, хоча позивач протягом всього часу розгляду справи мала достатньо часу для належного оформлення цього клопотання.

1.3. В судовому засіданні 04.03.2020 позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що вона та її син придбали кожану куртку у відповідача для її сина. Після чотирьох місяців використання куртки матеріал, з якого вона вироблена, почав видуватися.

Відповідач в судовому засіданні 04.03.2020 заперечував проти задоволення позову та пояснив, що в 2017 році він дійсно продав куртку, але не позивачу, а молодому хлопцю. Вперше стосовно цієї куртки позивач звернулася більше року потому, а станом на теперішній час з часу продажу куртки йде вже третій рік.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Позивачем надано до суду копію аркушу, датованого 15.10.2017, на якому міститься напис про те, що ОСОБА_3 продав куртку вартістю 3300 грн., номер контейнера НОМЕР_3, тел. НОМЕР_1 .

Згідно із копією листа Сєвєродонецької міської ради №4837/Б-7817 від 14.11.2018, адресованого позивачу ОСОБА_1 , відносно придбаного 15.10.2017 товару неналежної якості повідомлено, що на запрошення (в телефонній розмові) до відділу торгівлі та з захисту прав споживачів Сєвєродонецької міської ради для врегулювання спірної ситуації, яке було призначено на 12.11.2018 о 13-00 год., ні ОСОБА_1 , ні ФОП ОСОБА_3 не з`явились. На підставі викладеного, керуючись ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_1 має право звернутись до суду для захисту своїх прав і законних інтересів.

3. Релевантні джерела права

3.1. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

3.2. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 698 ЦК України передбачено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Частинами 1, 2 ст. 678 ЦК України передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Згідно з ч. 2 ст. 680 ЦК України передбачено, що якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв`язку з його недоліками може бути пред`явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років.

3.3. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що:

продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації (пункт 18);

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22);

продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19);

реалізація - діяльність суб`єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг) (пункт 20);

договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (пункт 7);

істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років

Статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. На підтвердження факту придбання позивачем куртки у відповідача надано лише аркуш паперу, на якому зазначено, що 15.10.2017 ОСОБА_3 продав куртку вартістю 3300 грн. З вказаного доказу неможливо встановити яку саме куртку було придбано, з якого матеріалу її виготовлено згідно із умовами договору та хто саме був покупцем куртки. В судовому засіданні позивач вказала, що куртку вона придбавала разом із сином, в той час як відповідач вказував, що куртку придбавав лише молодий хлопець.

4.2. Суд зазначає, що позивачем не було надано доказів того, що певні, конкретно визначені дефекти у матеріалі куртки з`явилися протягом двох років з часу її придбання і поява цих дефектів не пов`язана із звичайним використанням куртки. В судовому засіданні позивач визнала, що фотографії дефектів куртки, які додані до позовної заяви, зроблені нею в листопаді 2019 року, тобто після спливу дворічного гарантійного терміну.

4.3. Отже, суд вважає, що позивачем не надано до суду належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів порушення її прав як споживача.

Таким чином суд доходить підсумкового висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд не знаходить судових витрат, які підлягають розподілу в цій справі. Позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а відповідач не повідомляв про наявність у нього судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування матеріальної шкоди.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Б. Баронін