Провадження: 2/484/34/20
Справа: 484/1104/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Закревського В.І.

секретар судового засідання Фартушняк Ю.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до відповідача ОСОБА_4 із позовом про розподіл майна подружжя , мотивуючи вимоги тим, що з 10.10.2015 року по середину грудня 2017 року позивач з відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року. Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано нерухоме та рухоме майно, а саме: - 1/2 частина нежитлового приміщення (будівлі, лазні), загальною площею 306,6 кв. м., яке знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , вартістю 129911 грн.; - легковий автомобіль ВАЗ 21140 2006 року випуску, придбаний 07.06.2017 року, вартістю 70700 грн.; - вантажний автомобіль МАN 19.403 FLS/N 1998 року випуску, який придбано 14.03.2017 року, вартістю 190770 грн.; - легковий автомобіль Форд Транзит Д 2001 року випуску, придбаний 20.07.2016 року, вартістю 81680 грн. Таким чином, вартість всього рухомого майна становить 343150 грн. 00 коп. Дане майно знаходиться у користуванні у відповідача. На ньому він здійснює свою діяльність. Оцінка майна здійснена експертом - оцінювачем ОСОБА_5 . В добровільному порядку розділити вищевказане майно не вийшло, тому керуючись ст.ст. 60, 70, 174 СК України позивач ОСОБА_3 просила суд розділити спільне майно подружжя, виділивши відповідачу у власність наступне майно: 1/4 частину нежитлового приміщення (будівлі, лазні), загальною площею, 306,6 кв. м., яке знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , легковий автомобіль ВАЗ 21140 2006 року випуску, вантажний автомобіль МАN 19.403 FLS/N 1998 року випуску, легковий автомобіль Форд Транзит Д 2001 року випуску, а позивачу у власність виділити 1/4 частину нежитлового приміщення (будівлі, лазні), загальною площею, 306,6 кв. м., яке знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 . Також, позивач просила суд стягнути з відповідача компенсацію 1/2 вартості зазначених транспортних засобів в розмірі 171575 грн. та судові витрати.

13.04.2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

14.05.2018 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача в зв`язку необхідністю підготовки відзиву відповідача на позов та надання зустрічної позовної заяви.

24.05.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов зустрічний позов про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу, в обгрунтування якого ОСОБА_4 зазначив, що за час спільного проживання у шлюбі з 10.10.2015 року до грудня 2017 року, який розірваний за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року, він за свої власні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.2017 року придбав автомобіль МАN 19.403 FLS/N 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю станом на день подачі позову 42360 грн. Ці кошти одержані ОСОБА_4 від продажу квартири, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_2 , що належала йому на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування 3/4 частки квартири від 09.11.2015 року реєстровий номер 1449 та свідоцтва про право власності на житло, виданого АТВТ "Гілея" від 22.04.1999 року. Враховуючи положення ст.ст. 57, 69, 71 СК України та те, що вищевказаний вантажний автомобіль не є спільною власністю подружжя і не підлягає поділу, тому ОСОБА_4 просив суд прийняти зустрічний позов до розгляду в одному провадженні з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя та визнати за ним право особистої приватної власності МАN 19.403 FLS/N, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

14.06.2018 року ухвалою суду на місці первісний та зістрічний позови були об`єднані в одне провадження.

04.09.2018 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, вирішено питання про розгляд зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу, разом з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Розгляд справи, призначений на 02.11.2018 року, відкладався через неявку сторін по справі.

16.01.2019 року ухвалою суду про витребування доказів заяву представника відповідача за первісним позовом про витребування доказів задоволено, витребувано через ЦОП Первомайської ДПІ Южноукраїнського управління ГУ ДФС у Миколаївській області відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 10.10.2015 року по 15.12.2017 року про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 . Також в судовому засіданні долучено до матеріалів справи оригінал письмового документу від 24.02.2017 року про отримання коштів ОСОБА_4 від ОСОБА_6 за продаж квартири АДРЕСА_3 .

20.02.2019 року розгляд справи відкладено в зв`язку із зайнятістю головуючого по справі у розгляді кримінальної справи.

Розгляд справи, призначений на 28.03.2019 року, на 25.04.2019 року, на 16.06.2016 року, на 25.07.2019 року, на 30.08.2019 року, відкладався через неявку сторін по справі та зайнятістю представника позивача ОСОБА_1 в іншій судовій справі.

03.10.2019 року в судовому засіданні долучено до матеріалів справи довідку ФОП " ОСОБА_7 " від 18.01.2019 року № 1 про доходи ОСОБА_3 за період роботи з травня 2016 року по листопад 2016 року на посаді техніка-технолога з виробництва борошняних, кондитерських виробів та харчоконцентратів. Ухвалою суду про витребування доказів заяву представника позивача за первісним позовом про витребування доказів задоволено, витребувано через Южноукраїнське управління ГУ ДФС у Миколаївській області відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 10.10.2015 року по 15.12.2017 року про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_8 РНОКПП НОМЕР_3 .

29.10.2019 року розгляд справи відкладено в зв`язку із неявкою сторін по справі.

29.10.2019 року на адресу суду від Южноукраїнського управління ГУ ДПС у Миколаївській області надійшла інформація з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про доходи фізичних осіб станом на 18.10.2019 року за період з 10.10.2015 року по 15.12.2017 року по фізичним особам ОСОБА_3 та ОСОБА_4

11.12.2019 року розгляд справи відкладено в зв`язку із зайнятістю головуючого по справі у розгляді кримінальної справи.

20.01.2020 року в судовому засіданні долучено до матеріалів справи: - копію довіреності, посвідченої 07.06.2017 року Цихонею В.А., приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, за реєстровим № 2486, щодо уповноваження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 представляти інтереси ОСОБА_4 з питань, пов`язаних з управлінням, експлуатацією та розпорядженням (продаж, здача в оренду, позичку) автомобіля марки Ford, модель TRANSIT D, 2001 року випуску, шасі (кузов) НОМЕР_4 , тип НОМЕР_5 -спеціалізований вантажний фургон малотонажний- НОМЕР_6 , належний ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) СХО 358553, дата реєстрації 20.07.2016, дата першої реєстрації 16.03.2011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_7 ; - оригінал письмового документу від 07.06.2017 року про обмін між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вантажного автомобіля марки Ford, модель TRANSIT D, 2001 року випуску, на легковий автомобіль марки ВАЗ 2114, 2007 року випуску синього кольору, з доплатою в сумі 4500 грн; - оригінал письмового документу від 29.06.2017 року про продаж ОСОБА_4 ОСОБА_11 вищевказаного автомобілю не знімаючи з обліку по технічному паспорту за 32 000 грн. та зобов`язання за першою вимогою зняти автомобіль з обліку. Розгляд справи за домовленістю сторін відкладено на 27.02.2020 року.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі, просив їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав та просив у їх задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі, просила їх задовольнити, позовні вимоги ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя визнала частково, а саме в частині визнання за ОСОБА_3 1/4 частини нежитлового приміщення - будівлі, лазні, загальною площею, 306,6 кв. м., яке знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 . В задоволенні стягнення з ОСОБА_4 компенсації 1/2 вартості зазначених транспортних засобів в розмірі 171575 грн. просила відмовити, оскільки вказані у позові транспортні засоби не є спільною власністю подружжя і не підлягають поділу. В обгрунтування відмови зазначила, що на момент подачі позовної заяви до суду відповідач не був власником автомобіля Ford TRANSIT D, оскільки обміняв його на автомобіль ВАЗ -2114, власником якого був гр. ОСОБА_9 , а також не був власником автомобіля ВАЗ 2114, який був проданий гр. ОСОБА_11 . Вантажний автомобіль МАN 19.403 FLS/N був придбаний за кошти від продажу квартири, які є особистою власністю відповідача.

Вивчивши доводи позову про розподіл спільного майна подружжя, зустрічного позову про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Підстави набуття права спільної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені ст. 60 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України).

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Положеннями ч. 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Зі змісту п.п. 22, 23, 24, 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Суд у рішенні повинен вказати, якими доказами підтверджено, що в указаний період сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи №522/25049/16-ц у постанові від 27 лютого 2019 року (касаційне провадження №61-11607св18).

Також суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої палати Верховного суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17, зокрема, те що, у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Крім того, Верховний Суд України у справі № 6-843цс17 від 24 травня 2017 року вказує, що у сімейному праві діє презумпція права спільної сумісної власності майна подружжя, що не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована.

Таким чином, той з подружжя, хто оспорює презумпцію права спільної сумісної власності, повинен доводити в суді обставини, проти яких заперечує.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2015 року (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_8 , виданого 10.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 406) до 16 квітня 2018 року (дата набрання законної сили рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року про розірвання шлюбу).

За період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, 03 березня 2016 року згідно нотаріально посвідченого договору, зареєстрованому в реєстрі за № 871, ОСОБА_4 , набув право спільної часткової власності на 1/2 частку нежитлового приміщення (будівлі, лазні), загальною площею 306,6 кв. м., яке знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.03.2018 року № 116273884 (а.с. 16). Згідно звіту № 1248 від 06.03.2018 року, про оцінку нежитлової будівлі, лазні, загальною площею 306,6 кв. м., яке знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , вартість 1/2 частки нежитлового приміщення (будівлі, лазні) складає 129911 грн., без урахування ПДВ (а.с. 27-44).

Згідно з договором купівлі-продажу 4842/2016/000052 від 20.07.2016 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_12 автомобіль Ford, модель TRANSIT D, 2001 року, реєстраційний номер НОМЕР_9 . Від імені останнього за дорученням продавця діяла мати відповідача по справі ОСОБА_13 Ціна транспортного засобу склала 25 000 грн. Цей договір було оформлено в сервісному центрі № 4842 РСЦ МВС України в Миколаївській області (а.с. 93).

07 червня 2017 року власник транспортного засобу Ford, модель TRANSIT D, 2001 року випуску, шасі (кузов) НОМЕР_4 , тип ТЗ -спеціалізований вантажний фургон малотонажний- НОМЕР_6 , на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 (технічного паспорта) НОМЕР_10 , дата реєстрації 20.07.2016, дата першої реєстрації 16.03.2011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_7 , відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 , посвідчує у ОСОБА_14 , приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, за реєстровим № 2486, довіреність на ім`я ОСОБА_9 , за якою надає йому право користування та розпорядження цим автомобілем та право на передоручення цих прав (а.с. 126).

Одночасно в той же день ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 транспортний засіб марки ВАЗ 21140, 2007 року випуску, синього кольору, з доплатою в сумі 4500 грн в обмін на транспортний засіб марки Ford, модель TRANSIT D, 2001 року випуску, за цією ж довіреністю, що підтверджується оригіналом письмового документу від 07.06.2017 року (а.с. 128).

Згідно оригіналу письмового документу від 29.06.2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21140, 2007 року випуску, синього кольору, не знімаючи з обліку по технічному паспорту за 32 000 грн. та зобов`язання за першою вимогою зняти автомобіль з обліку (а.с. 127).

Отже, вказані документи, не спростовують відсутність права власності у ОСОБА_4 на вантажний автомобіль марки Ford, моделі TRANSIT D, 2001 року випуску, та на легковий автомобіль ВАЗ 21140, 2007 року випуску, на момент подачі позивачем позовної заяви до суду, тому на переконання суду їх було придбано за час перебування сторін у шлюбі.

Згідно звітів № 5824 та № 5823 від 06.03.2018 року, про оцінку транспортного засобу, виконаних суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , середня ринкова вартість автомобілю марки Ford, модель TRANSIT D, 2001 року випуску, та легкового автомобілю ВАЗ 21140, 2007 року випуску, складає 81680,00 грн. та 70700,00 грн. відповідно (а.с. 9-19, 50-60).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині поділу спільного майна подружжя шляхом виділення позивачу і відповідачу у власність по 1/4 частці нежитлового приміщення (будівлі, лазні), загальною площею 306,6 кв. м., яка знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, та шляхом виділення відповідачу у власність вантажного автомобіля марки Ford, модель TRANSIT D, 2001 року випуску, і легкового автомобілю ВАЗ 21140, 2007 року випуску, підлягають до задоволення.

Крім цього, підлягає до задоволення і вимога позивача щодо сплати компенсації вартості спільного майна подружжя в розмірі 76190 грн., де згідно експертних висновків середня ринкова вартість 1/2 частки автомобіля марки Ford, модель TRANSIT D, 2001 року випуску, складає 40840 грн. (81680,00 грн. : 2) , а середня ринкова вартість 1/2 частка легкового автомобілю ВАЗ 21140, 2007 року випуску, становить 35350,00 грн. (70700,00 грн. : 2).

Щодо позовних вимог позивача в частині поділу шляхом виділення у власність відповідача вантажного автомобіля марки МАN моделі 19.403 FLS/N, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сплати компенсації від його вартості, а також визнання вказаного вантажного автомобіля власністю позивача за зустрічним позовом без поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя, суд зазначає наступне.

Особистими коштами згідно ст. 57 СК України є: премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди; страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 57 СК України майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 заперечували поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя на вантажний автомобіль марки МАN моделі 19.403 FLS/N, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , стверджуючи що автомобіль був придбаний ним в 2017 році за його особисті кошти у розмірі 152339,59 грн.

На підтвердження своїх заперечень відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 надали письмові докази, а саме: копію договору дарування 3/4 частки квартири, посвідченого 09.11.2015 року Цихонею В.А., приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, за реєстровим № 6246; копію договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 24.02.2017 року Цихонею В.А., приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, за реєстровим № 702; оригінал письмового документу від 24.02.2017 року про отримання коштів від продажу квартири.

За змістом договору дарування 3/4 частки квартири від 09.11.2015 року ОСОБА_4 отримав у власність безоплатно та без будь-яких умов від ОСОБА_13 , яка діяла від свого імені і від імені ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 в дарунок нерухомість: 3/4 частки квартири АДРЕСА_3 . Квартира складається із 2 кімнат, загальною площею 42,7 кв. м., жилою площею 24,7 кв.м. (а.с. 78-79).

З договору купівлі-продажу квартири від 24.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 продав вищевказану квартиру ОСОБА_6 за 74000 грн. Вказана квартира належала ОСОБА_4 : - 1/4 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого АТВТ "Гілея" 22.04.1999 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.10.2015 року, номер запису про право власності: 11513393; - 3/4 частки на підставі договору дарування 3/4 частки квартири від 09.11.2015 року, посвідченого Цихонею В.А., приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, за реєстровим № 6246, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.11.2015 року, номер запису про право власності: 11961534. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав: 04 (а.с. 80-81).

За змістом наданого оригіналу письмового документу ОСОБА_4 24 лютого 2017 року за продаж вищевказаної квартири отримав від ОСОБА_6 7000 доларів США, що за курсом НБУ станом 24.02.2017 р. за 1 долар США. - 26,9062 грн. становить 188343,40 грн. (а.с. 100).

З довідки про доходи ФОП " ОСОБА_7 " від 18.01.2019 року № 1 про доходи ОСОБА_3 за період роботи з 06.05.2016 року по 30.11.2016 року на посаді техніка-технолога з виробництва боршняних, кондитерських виробів та харчоконцентратів нараховано заробітної плати в сумі 10151,22 грн. та допомогу по вагітності та пологах в сумі 6001,38 року, з 30.03.2017 року перебуває у безоплатній відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, що підтверджується вказаною довідкою та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 18.10.2019 року № 40956 (а.с. 116-117, 123).

В матеріалах справи наявна копія договору купівлі-продажу від 14.03.2017 року, за якою відповідач ОСОБА_4 придбав вантажний автомобіль марки МАN моделі 19.403 FLS/N, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю станом на день подачі первісного позову 42360 грн, що підтверджується звітом про оцінку майна від 03.05.2018 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_17 (а.с. 82-87).

В матеріалах справи також знаходиться звіт № 5825 від 06.03.2018 року, про оцінку вантажного автомобіля марки МАN моделі 19.403 FLS/N, 1998 року випуску, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , згідно якого середня ринкова вартість вказаного транспортного засобу складає 190770,00 грн.(а.с. 6-16).

На запит представника позивача ОСОБА_1 від 07.07.2018 року № 31/7/2-815 територіальним сервісним центром 2142 регіонального сервісного центру в Закарпатській області МВС України надано відповідь, згідно якої з наявного регіонального інформаційного масиву та бази даних підсистем НАІС Єдиного державного реєстру МВС станом на 07.07.2018 року вантажний автомобіль марки МАN моделі 19.403 FLS/N, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , значиться за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою в АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу ДКП №2142/2017/368169 від 14.03.2017 року, вартістю 152 339, 59 грн. (а.с. 91-92).

Враховуючи вищезазначене, суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника про те, що вказаний автомобіль був повністю придбаний за особисті кошти відповідача, оскільки судовим розглядом справи встановлено, що його вартість становить 152339,59 грн., а вартість проданої відповідачем квартири - 74000,00 грн.

Суд не визнає належними і допустими доказами у справі оригінал письмового документу ОСОБА_4 24 лютого 2017 року про отримання 7000 доларів США від ОСОБА_6 за продаж квартири, оскільки вартість у вказаному документі суперечить договору купівлі продажу від 24.02.2017 року, відомостям з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України за період з 01.10.2015 року по 31.12.2017 року та звіту про вартість майна, здійсненого оцінювачем ОСОБА_18 10.02.2020 року (а.с.124, 131-145).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, а позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути на її користь компенсацію вартості 1/2 частки вантажний автомобіль марки МАN моделі 19.403 FLS/N, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в сумі 39169 грн. ((152339,59 грн. (вартість автомобіля) - 74000,00 (особисті кошти відповідача)) : 2).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 має бути стягнуто судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме судовий збір в сумі 1154 грн. 38 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 368, 372 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 63, 65, 69-71 СК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Розділити спільне майно подружжя, виділивши ОСОБА_4 у власність:

- 1/4 частку нежитлового приміщення (будівлі, лазні), загальною площею 306,6 кв. м., яка знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04;

- вантажний автомобіль марки Ford, модель TRANSIT D, 2001 року випуску;

- вантажний автомобіль марки МАN моделі 19.403 FLS/N, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- легковий автомобіль ВАЗ 21140, 2007 року випуску.

Виділити ОСОБА_3 у власність 1/4 частку нежитлового приміщення (будівлі, лазні), загальною площею 306,6 кв. м., яка знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різницю вартості спільного майна подружжя, в розмірі 115359 (сто п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 1154 (одна тисяча сто п`ятдесят чотири) грн. 38 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 05 березня 2020 року.

Місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

СУДДЯ: