Справа № 175/1846/20
Провадження № 2/175/453/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Кравченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення додаткових витрат на оздоровлення та розвиток дитини, стягнення коштів витрачених на додаткові витрати на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

В травні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом про збільшення додаткових витрат на оздоровлення та розвиток дитини, стягнення коштів витрачених на додаткові витрати на утримання дитини, в якому просила суд збільшити додаткові витрати на оздоровлення та розвиток дитини, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року, на її, ОСОБА_1 користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 200 грн. на дитину щомісячно на 600 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на її, ОСОБА_1 користь, кошти витрачені на додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами в розмірі 4818 грн. 27 коп.

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі (а.с.105).

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі (а.с.106).

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12), який проживає разом з позивачкою (а.с.13). Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують, шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року по цивільній справі №175/623/18-ц змінено розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_2 , що стягуються на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2013 року у справі №175/3785/13-ц на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 450 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частку всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з моменту набрання рішенням законної сили; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткові витрати на оздоровлення та розвиток у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною 10-ти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10-11), про що позивачка отримала виконавчий лист та пред`явила його до виконання.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2020 року по цивільній справі №175/1845/20-ц змінено спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини заробітку (доходу) до досягнення повноліття щомісячно на 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання чинності рішенням суду; відкликано виконавчий лист виданий на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року по справі №175/623/18-ц.

Як зазначила позивачка в своєму позові, з 25 червня 2013 року спільній дитині сторін ОСОБА_3 було встановлено інвалідність до 2030 року, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 20 січня 2020 року основний діагноз дитини: вроджена лактозна недостатність, супутні діагнози синдром подразненого кішківника, невроз навязчивих станів (а.с.15), що вимагає додаткових витрат: за призначенням лікаря дитина потребує підтримання спеціалізованої безлактозної дієти та прийому ліків. На лікування, особливе харчування та оздоровлення дитини в період з серпня 2019 року по лютий 2020 року позивачка витратила 9636,53 грн., а відповідач в свою чергу добровільно такої допомоги не надає, тому ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16.12.2009 року №6-20478св09.

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв`язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування та на розвиток дитини. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Встановлено, що на даний час ОСОБА_2 перебуває на обліку в Дніпровській філії Дніпропетровського ОЦЗ як безробітний з 12 листопада 2020 року, а до того часу працював приватним підприємцем та мав мінливий дохід. Також на утриманні відповідача перебуває дружина ОСОБА_4 та їхня спільна донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.73), та двоє непрацездатних батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є непрацездатними пенсіонерами та потребують постійного догляду, лікування та піклування за віком, оскільки ОСОБА_7 не виходить за межі квартири за станом здоров`я.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 витрати на оздоровлення та розвиток дитини у розмірі 200 грн. до досягнення дитиною 10-ти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . При ухваленні вищевказаного рішення, судом враховано стан здоров`я дитини, матеріальне становище обох батьків, їх однакову міру відповідальності за виховання і розвиток дитини, стан здоров`я дитини та відповідача.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Даний висновок узгоджується й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Як встановлено судом, відповідач бере участь в утриманні дитини, тобто сплачує щомісячно додаткові витрати на її оздоровлення та розвиток у розмірі визначеному рішенням суду, тому виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивачки про збільшення розміру додаткових витрат. При цьому суд роз`яснює позивачці, що вона не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру додаткових витрат у разі надання суду доказів фактичного понесення додаткових витрат на дитину у значно більшому розмірі, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо).

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача коштів, витрачених на додаткові витрати на дитину у розмірі 4818,27 грн., суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 185 СК України, стягуються додаткові витрати на дитину, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат, з підтвердженням належними, допустимими та достатніми доказами у справі як сам факт понесення таких витрат, так і ту обставину, що такі витрати входять до складу саме додаткових витрат, а не аліментів. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, вони є індивідуальними у кожному випадку. Така правова позиція висвітлена Верховним Судом України у постанові від 13.09.2017 року по справі №6-1489цс/17.

Відповідно до змісту позовних вимог, предметом спору є обраховані позивачкою додаткові витрати на дитину виключно на лікування та особливе харчування в загальному розмірі 9636,53 грн., з яких 50 відсотків витрат на дитину, що викликані особливими обставинами у розмірі 4818,27 грн. позивачка просить стягнути з відповідача. На підтвердження таких витрат ОСОБА_1 долучила ряд копій квитанцій (а.с.20-27).

Під час розгляду справи відповідач не визнав позовну вимогу про стягнення додаткових витрат, понесених на дитину, що викликані особливими обставинами.

За змістом ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоровця дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та крім цього, саме батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти і повинні готувати її до самостійного життя.

На переконання суду, понесені ОСОБА_1 витрати на лікування та особливе харчування дитини не можуть вважатись додатковими, так як не є наслідком тяжкої або іншої хвороби, розвитком дитини та санітарно-курортним лікуванням дитини, що в свою чергу зумовлюється виключно виникненням особливих обставин, а кошти витрачені позивачкою на лікування та особливе харчування дитини є сплаченими відповідачем аліментами, стягнутими рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2013 року по цивільній справі №175/3785/13-ц, розмір яких в подальшому було збільшено рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року по цивільній справі №175/623/18-ц та рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2020 року по цивільній справі №175/1845/20-ц. На думку суду, витрати, які позивачка зазначає як додаткові по факту пов`язані з виконанням батьківського обов`язку щодо лікування та харчування дитини, а тому, такі витрати не можуть вважатись додатковими.

За положенням ст.ст.76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність взаємозв`язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про збільшення додаткових витрат на оздоровлення та розвиток дитини, стягнення коштів витрачених на додаткові витрати на утримання дитини у зв`язку з його безпідставністю та недоведеністю належними та допустимими доказами.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 185 СК України, ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення додаткових витрат на оздоровлення та розвиток дитини, стягнення коштів витрачених на додаткові витрати на утримання дитини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.