Справа № 279/5489/20
Провадження № 4-с/279/17/20

УХВАЛА
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Коваленко В.П.
секретаря Комарової О.В. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Коростенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), заінтересовані особи старший державний виконавець Коростенського відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький ) Ліщенко Наталія Петрівна ; товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос», на постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.10.2020 ВП №63244968, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив визнати постанову старшого державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ліщенко Наталії Петрівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21 жовтня 2020 року у виконавчому провадженні № 63244968 визнати протиправною та скасувати.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 27.10.2020 року йому стало відомо, що вказаною постановою звернуто стягнення на заробітну плату на виконання рішення Коростенського міськрайонного суду в справі №2-388/11 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 5404695,60 гривень.
Виконавчий лист був пред`явлений з порушенням строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також стягувачем було порушено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
В судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Суб`єкт оскарження Коростенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про отримання судової повістки; заінтересовані особи старший державний виконавець Коростенського відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький ) Ліщенко Наталія Петрівна в судове засідання не з`явилась , причину неявки суду не повідомила ; товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос», надало відзив на скаргу, в якому заперечив проти задоволення скарги.
Відповідно до вимог ст.450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк . Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.02.2011 відмовлено ПАТ «ВіЕйБі Банку» у задоволенні цивільного позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовлено.
Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18.02.2011 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано, позов банку задоволено, ухвалено стягнути заборгованість в сумі 5404695,60 гривень солідарно з обох відповідачів, та судовий збір по 850,60 гривень з кожного.

На підставі вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист №2-388/2011.

Постановою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 24.02.2016 відкрито виконавче провадження. Постановою від 23.12.2016 виконавчий лист був повернутий стягувачу.

06.12.2019 року ухвалою Коростенського міськрайонного суду замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС».

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.05.2020 було поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видано дублікат виконавчого листа.

В межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

У резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи від 26.11.2011 року підкреслюється, що Україна повинна терміново прийняти комплексну стратегію щодо вирішення ситуації, за якої значна кількість остаточних судових рішень залишається невиконаною, а також упровадити ефективні внутрішні засоби правового захисту у відповідь на пілотне рішення у справі «Іванов проти України».

Відповідно до практики Європейського суду, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду. В розумінні ст.6 Конвенції Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова

система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним . Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права. (Рішення Європейського суду у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року. «Козачок проти України» від 07.12.2006 року та ін..)

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення , дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби та позови,що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За змістом ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Факт ненаправлення боржнику копії постанови державного виконавця не впливає на її правомірність, а отже, не дає беззаперечних підстав для її скасування.

Такий висновок узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.05.2019 року у справі №758/8095/15.

Згідно з вимогами ст.23 Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

Відповідно до частини п`ятої статті 47 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

З аналізу зазначених статей вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження » заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Виходячи з норм ст.68 Закону «Про виконавче провадження», суд вважає,що державному виконавцю надані повноваження щодо виконання судових рішень про стягнення коштів з боржника, у тому числі й за рахунок його заробітної плати.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону боржник зобов`язаний:утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах;своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця;письмово повідомляти державному виконавцю про майно, щоперебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно,належні боржникові від інших осіб.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що боржникові було достеменно відомо про стягнення з нього коштів за судовим рішенням та існування непогашеної заборгованості.

Разом з тим, будь-яких заходів до погашення боргу він не вживав, про зміну місця роботи державного виконавця не повідомляв.

Отже, суд вважає, що постанова державного виконавця про здійснення відрахувань із заробітної плати винесена ним з дотриманням положень Закону і в межах наданих йому повноважень.

За наведених обставин суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для скасування оскаржуваної постанови державного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.447, 450 ЦПК України , суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.10.2020 ВП №63244968.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя В.П. Коваленко