Провадження № 6/521/198/20
У Х В А Л А

06 березня 2020 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Дробот В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Прощенко Д.В. про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 в особі представника адвоката Прощенко Д.В. із заявою, за якою просить замінити стягувача ПАТ «УКРСОЦБАНК» (код в , місцезнаходження: вул. Ковпака, 39, м. Київ, 01033) на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) у справі за позовом ПАТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на таке.

В проваджені Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов обґрунтований тим, що між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 2005/144 від 12.12.2005р., за яким у відповідача виникла заборгованість. Зобов`язання відповідача за Договором про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 2005/144 від 12.12.2005 р. були забезпечені Іпотечним договором б/н, який посвідчений Луняченко Н.В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13.12.2005 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 5275, іпотекою - нежилими будівлями та спорудами загальною площею 8671,9 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , які належать відповідачу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016 року позов ПАТ «УКРСОЦБАНК» був задоволений та вирішено: звернути стягнення на предмет іпотеки - нежилі будівлі та споруди загальною площею 8671,9 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання мультивалютної невідновлюваної кредитної лінії № 2005/144 від 12 грудня 2005 року в розмірі 431795,52 Євро, що на день ухвалення рішення суду за курсом НБУ (1 Євро = 27,69 грн.) складає 11956417,00 грн.; ціну на предмет іпотеки встановити на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» судовий збір в сумі 3654,00 гривень.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.06.2017 р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016 року у частині визначення ціни предмета іпотеки змінено та викладено резолютивну частину рішення у цій частині у новій редакції: визначити початкову ціну предмета іпотеки для подальшої реалізації у розмірі 15864118 гривень; в іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2019 р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.06.2017 р. залишено без змін.

01.08.2017 р. Малиновський районний суд м. Одеси видав ПАТ «УКРСОЦБАНК» відповідний виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Цинєвим В.О. від 17.08.2017 р. за заявою АТ «УКРСОЦБАНК» відкрито виконавче провадження (ВП № 54529332) по зверненню стягнення на предмет іпотеки. На цей час виконавче провадження триває.

26.11.2019 р. на підставі договору факторингу б/н АТ «АЛЬФА-БАНК» (яке відповідно до ЄДРПОУ є правонаступником ПАТ «УКРСОЦБАНК») відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» своє право вимоги за Договором про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 2005/144 від 12.12.2005 р.

26.11.2019 р. на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» відступило ОСОБА_1 своє право вимоги за Договором про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 2005/144 від 12.12.2005 р.

26.12.2019р. на підставі договору про відступлення права вимоги АТ «АЛЬФА-БАНК» (яке відповідно до ЄДРПОУ є правонаступником ПАТ «УКРСОЦБАНК») відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» своє право вимоги за Іпотечним договором б/н, який посвідчений Луняченко Н.В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13.12.2005р. та зареєстрованим в реєстрі за № 5275.

26.12.2019р. на підставі договору про відступлення права вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» відступило ОСОБА_1 своє право вимоги за Іпотечним договором б/н, який посвідчений Луняченко Н.В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13.12.2005р. та зареєстрованим в реєстрі за № 5275.

Таким чином, на даний час ОСОБА_1 є кредитором за Договором про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 2005/144 від 12.12.2005р. та Іпотекодержателем за Іпотечним договором б/н, який посвідчений Луняченко Н.В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13.12.2005р. та зареєстрованим в реєстрі за № 5275.

Заява розглянута в порядку ст. 442 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, яка має бути задоволена з наступних причин.

Судом встановлено, що в проваджені Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов обґрунтований тим, що між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 2005/144 від 12.12.2005р., за яким у відповідача виникла заборгованість. Зобов`язання відповідача за Договором про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 2005/144 від 12.12.2005 р. були забезпечені Іпотечним договором б/н, який посвідчений Луняченко Н.В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13.12.2005 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 5275, іпотекою - нежилими будівлями та спорудами загальною площею 8671,9 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , які належать відповідачу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016 року позов ПАТ «УКРСОЦБАНК» був задоволений та вирішено: звернути стягнення на предмет іпотеки - нежилі будівлі та споруди загальною площею 8671,9 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання мультивалютної невідновлюваної кредитної лінії № 2005/144 від 12 грудня 2005 року в розмірі 431795,52 Євро, що на день ухвалення рішення суду за курсом НБУ (1 Євро = 27,69 грн.) складає 11956417,00 грн.; ціну на предмет іпотеки встановити на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» судовий збір в сумі 3654,00 гривень.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.06.2017 р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016 року у частині визначення ціни предмета іпотеки змінено та викладено резолютивну частину рішення у цій частині у новій редакції: визначити початкову ціну предмета іпотеки для подальшої реалізації у розмірі 15864118 гривень; в іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2019 р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.06.2017 р. залишено без змін.

01.08.2017 р. Малиновський районний суд м. Одеси видав ПАТ «УКРСОЦБАНК» відповідний виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Цинєвим В.О. від 17.08.2017 р. за заявою АТ «УКРСОЦБАНК» відкрито виконавче провадження (ВП № 54529332) по зверненню стягнення на предмет іпотеки. На цей час виконавче провадження триває.

26.11.2019 р. на підставі договору факторингу б/н АТ «АЛЬФА-БАНК» (яке відповідно до ЄДРПОУ є правонаступником ПАТ «УКРСОЦБАНК») відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» своє право вимоги за Договором про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 2005/144 від 12.12.2005 р.

26.11.2019 р. на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» відступило ОСОБА_1 своє право вимоги за Договором про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 2005/144 від 12.12.2005 р.

26.12.2019р. на підставі договору про відступлення права вимоги АТ «АЛЬФА-БАНК» (яке відповідно до ЄДРПОУ є правонаступником ПАТ «УКРСОЦБАНК») відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» своє право вимоги за Іпотечним договором б/н, який посвідчений Луняченко Н.В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13.12.2005р. та зареєстрованим в реєстрі за № 5275.

26.12.2019р. на підставі договору про відступлення права вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» відступило ОСОБА_1 своє право вимоги за Іпотечним договором б/н, який посвідчений Луняченко Н.В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13.12.2005р. та зареєстрованим в реєстрі за № 5275.

На даний час ОСОБА_1 є кредитором за Договором про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 2005/144 від 12.12.2005р. та Іпотекодержателем за Іпотечним договором б/н, який посвідчений Луняченко Н.В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13.12.2005р. та зареєстрованим в реєстрі за № 5275.

Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуги товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування(коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою(дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги (цесії).

26.12.2019р. на підставі договору про відступлення права вимоги АТ «АЛЬФА-БАНК» (яке відповідно до ЄДРПОУ є правонаступником ПАТ «УКРСОЦБАНК») відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» своє право вимоги за Іпотечним договором б/н, який посвідчений Луняченко Н.В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13.12.2005р. та зареєстрованим в реєстрі за № 5275.

26.12.2019р. на підставі договору про відступлення права вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» відступило ОСОБА_1 своє право вимоги за Іпотечним договором б/н, який посвідчений Луняченко Н.В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13.12.2005р. та зареєстрованим в реєстрі за № 5275.

За вказаним договором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» (первісний кредитор) уступив своє право вимоги ОСОБА_1 в обмін на грошові кошти, які ОСОБА_1 зобов`язався сплатити первісному кредитору.

Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні визначені положеннями статей 512, 514 ЦК України в силу яких, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, та і оплатним.

В останньому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі-продажу, оскільки статтею 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до визначення договору купівлі - продажу, наведеному у ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із договору він містить всі ознаки договору купівлі - продажу права вимоги, а тому договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 26 листопада 2019 року і є договором купівлі - продажу права вимоги.

Оскільки договір про відступлення права вимоги є договором купівлі - продажу права вимоги, то він не може одночасно бути іншим договором, зокрема договором факторингу.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є фінансування клієнта, або обов`язок такого фінансування, під відступлення права грошової вимоги. При цьому передача або обов`язок передати такі грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) здійснюється за плату.

При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відбувається фінансування клієнта, або обов`язок такого фінансування, під відступлення права грошової вимоги, і таке фінансування - передача грошових коштів чи обов`язок такого, відбувається виключно за плату.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, що, по-перше, фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, по-друге, що клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).

Перша з цих умов означає, що за договором факторингу має надаватися позика або кредит. Друга з цих умов містить лише вказівку на відступлення вимоги, не зазначаючи можливих правових підстав відступлення грошової вимоги. Такі підстави зазначені у ст. 1084 ЦК України - грошова вимога може відступатися у зв`язку з її продажем клієнтом фактору або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

За змістом ч. 2 ст. 1084 ЦК України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення за рахунок грошової вимоги до боржника. Отже, договір факторингу в частині забезпечення вимог фактора відповідно до ст. 572 ЦК України передбачає заставу грошової вимоги до боржника. Таким чином, за змістом чинного законодавства договір факторингу є складним договором, який обов`язково поєднує у собі, по-перше, елементи договору позики або кредитного договору, по-друге - елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги.

Договір, який не поєднує елементів договорів, зазначених вище, зокрема якщо відсутні елементи договору позики або кредитного договору (як у цій справі), не є договором факторингу у розумінні чинного законодавства.

Із зазначеного вище вбачається, що договір 26 листопада 2019 року укладений ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» та ОСОБА_1 не є договором факторингу, оскільки відповідачем було сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі вартості відступленого права вимоги до боржників, тобто, факт отримання прибутку новим кредитором за даною угодою відсутній, також не вбачається і факту фінансування клієнта. До заявника перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, що відповідає вимогам статті 514 ЦК України. При цьому умови договору не передбачають для нового кредитора будь-якої плати чи винагороди за відступлення права вимоги.

Аналогічної позиції дотримано у Постанові Верховного Суду у справі №910/974/18 від 31 липня 2019 року у Постанові Верховного Суду у справі №910/4816/18 від 31 липня 2019 року, у Постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №504/1306/15-ц від 22 травня 2019 року.

Згідно Постанови від 31 липня 2019 року № 910/4816/18, як вбачається із аналізу спірного договору №106 від 14 лютого 2018 року він містить всі ознаки договору купівлі - продажу права вимоги, а тому договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 106 від 14 лютого 2018 року (не дивлячись на його назву) і є договором купівлі - продажу права вимоги. Оскільки спірний договір про відступлення права вимоги є договором купівлі - продажу права вимоги, то він не може одночасно бути іншим договором, зокрема договором факторингу. Таким чином. за змістом чинного законодавства договір факторингу є складним договором, який обов`язково поєднує у собі, по-перше. елементи договору позики або кредитного договору, по-друге - елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги. Договір, який не поєднує елементів договорів, зазначених вище. зокрема якщо відсутні елементи договору позики або кредитного договору (як у цій справі), не є договором факторингу у розумінні чинного законодавства. З чого вбачається, що для укладення договорів, подібних до спірного договору, покупець права вимоги не повинен обов`язково мати статус фінансової установи.

Згідно Постанови від 31 липня 2019 року № 910/974/18, виходячи з правової оцінки умов спірного договору суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що укладений між сторонами договір № 02/10-17/2 від 02 жовтня 2017 року не є договором факторингу, оскільки відповідачем було сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі вартості відступленого права вимоги до боржників, тобто, факт отримання прибутку новим кредитором за даною угодою відсутній, також не вбачається і факту фінансування клієнта, або обов`язок такого за плату. До відповідача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, що відповідає вимогам статті 516 ЦК України. При цьому умови спірного договору не передбачають для нового кредитора будь-якої плати чи винагороди за відступлення права вимоги. В той же нас, судами вірно зауважено, що відступлення частини прав вимоги за основними договорами не суперечить положенням статей 512-514, 516-518 ЦК України. Оскільки, як встановлено судами, між сторонами було укладено саме договір відступлення права вимоги, який не підпадає під ознаки договору факторингу, та не вимагає наявності у відповідача ліцензії на здійснення фінансових операцій, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав, наведених позивачем у позовній заяві, для визнання такого договору недійсним.

Тобто покупець права вимоги ( ОСОБА_1 ) для укладення вищезазначеного договору не зобов`язана була мати статус фінансової установи.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Згідно ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18.

Суд має застосувати до спірних правовідносин ст. 442 ЦПК України, здійснивши заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Керуючись ст. ст. 18, ч. 2 ст. 261, 433, 442 ЦПК України, СУД

У Х В А Л И В :

Замінити стягувача ПАТ «УКРСОЦБАНК» (код в , місцезнаходження: вул. Ковпака, 39, м. Київ, 01033) на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) у справі за позовом ПАТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суду першої інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

СУДДЯ В.К. Гуревський