Справа № 385/205/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08.12.2020 смт. Олександрівка
Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Івченка П.О.,
за участю секретаря судового засідання Таранухи А.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу за позовом представника Гребенюка Олександра Сергійовича, який діє в інтересах позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості,
Позиція представника позивача.
Представник позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь банку 50 977,16 грн боргу за кредитним договором № б/н від 30 березня 2012 року, а також 2 102 грн судових витрат.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконує, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. На підтвердження позовних вимог представник позивача надав копію анкети-заяви відповідача про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", витяг з Умов та правил надання банківських послуг та копію розрахунку заборгованості.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 42-45).
Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2020 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (а.с. 63-64).
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 75).
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2020 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с. 92).
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України (а.с. 106-107).
Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. За наданою суду інформацією Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області відповідач значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 105).
У судове засідання сторони не з?явилися.
Представник позивача, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 40).
Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 08.12.2020, не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 110).
Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
За таких обставин, суд уважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.
Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.
Тому, згідно ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
У судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2012 року відповідач заповнив анкету-заяву, в якій вказав, що ознайомившись з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", просить відкрити йому рахунок в АТ КБ "Приватбанк" та надати йому вказані в заяві банківські послуги (а.с. 13).
Як видно з розрахунку, який був наданий позивачем відсоткова ставка за договором кредиту нараховувалась щомісячно на залишок кредитної заборгованості. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вищезазначеним договором станом на 09 січня 2020 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 30 859,43 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в сумі 7 190,15 грн, пеня - 10 023,91 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 2 403,67 грн, а всього 50 977,16 грн (а.с. 5-12).
Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.
Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Як вбачається з матеріалів справи у заяві позичальника ОСОБА_1 від 30 березня 2012 року відсутні умови договору про встановлення відповідачу кредитного ліміту, певної процентної ставки за користування кредитними коштами, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с. 13).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за процентами, що були нараховані відповідно до статті 625 ЦК України, за пенею, а також за штрафами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 30 березня 2012 року, посилався на Умови та правила надання банківських послуг як невід`ємної частини спірного договору та Тарифи обслуговування кредитних карт "Універсальна".
Представник позивача не надав доказів на підтвердження, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. З наданого представником позивача розрахунку не зрозуміло, яким чином здійснювалося нарахування відсотків відповідно до статті 625 ЦК України.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (03 березня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26 лютого 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві конкретної домовленості сторін про сплату визначеного розміру відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Великою Палатою Верховного Суду 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 винесена постанова про застосування норм права у подібних правовідносинах, якою суд керується при вирішенні даної справи.
У вищезазначеній Постанові Великої Палати Верховного Суду вказано на те, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Висновки суду.
Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. Підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, відсутні.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 509, 525, 526, 549, 551, 610, 611, 625, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України, статей 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89 ЦПК України, суд,
Позов представника Гребенюка Олександра Сергійовича, який діє в інтересах позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" заборгованість за тілом кредиту в сумі 30 859 (тридцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн 43 (сорок три) коп, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1271 (тисячу двісті сімдесят одну) грн 71 (сімдесят одну) коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На заочне рішення суду, протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду.
У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 03.10.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Олександрівський районний суд Кіровоградської області).
Ім`я (найменування) сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , громадянка України, зареєстрована АДРЕСА_1 .
Рішення складено і підписано головуючим суддею 08 грудня 2020 року.

Суддя: /підпис/ П.О.Івченко

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_____________20___ року набрало законної сили.

Оригінал судового рішення знаходиться у матеріалах справи №385/205/20.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ________________П.О.Івченко

Копію засвідчено «___»_____________20___ року.