Ухвала

03 березня 2020 року

м. Київ

справа № 361/6840/18

провадження № 61-3899ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Об`єднання садівничих товариств «Урочище Зазим`я»,

третя особа: Садівниче товариство «Зазим`я-1»,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Іванової І. В., Мельника Я. С.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Об`єднання садівничих товариств «Урочище Зазим'я» (далі - ОСТ «Урочище Зазим'я»), третя особа - Садівниче товариство «Зазим'я-1» (далі - СТ «Зазим'я-1») про визнання недійсним та скасування рішення від 30 червня 2018 року в частині встановлення експлуатаційних внесків.

Позивач посилався на те, що 26 вересня 2014 року він придбав земельну ділянку та будинок, які розташовані на АДРЕСА_1 на території Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, СТ «Зазим`я-1», після чого написав заяву про вступ до СТ «Зазим`я-1» та у серпні 2015 року прийнятий до його членів на загальних зборах садівничого товариства.

За результатами прийому до членів товариства у порушення пункту 3.9. Статуту СТ «Зазим`я-1» йому не видано завірену виписку з протоколу загальних зборів членів товариства та членську книжку.

Він вчасно сплачував всі членські внески та здійснював оплату електроенергії у повному об`ємі. У березні 2016 року він звернувся до електрика, який перебував у штаті ОСТ «Урочище Зазим`я» з питанням щодо правильності знімання показників лічильника електроенергії СО-И446 10-34А № 0018425, на що отримав відповідь, що у нього неправильно зафіксовані показники, які перевищують фактичні. Таким чином, у нього виникла переплата за електроенергію. Бухгалтер здійснив перерахунок і у подальшому касир, при зміні тарифів, списував попередньо сплачені кошти.

У грудні 2017 року керівник ОСТ «Урочище Зазим`я» ОСОБА_3 у письмовій формі повідомив його про те, що у нього є борг за електроенергію за попередній період і якщо він не буде оплачений, то ділянку відключать від електропостачання. Вказана ситуація виникла через неправильне знімання електриком показників з його електролічильника.

31 січня 2018 року він за власною заявою вийшов із членів СТ «Зазим`я-1» за власним бажанням. Виходячи із членів садового товариства, він керувався статями 4 та 13 «Про кооперацію», підпунктом 2.2., пунктом 3.11, пунктом 5.1.9. статуту СТ «Зазим`я-1».

Із часу виходу із членів СТ «Зазим`я-1» він постійно зустрічався із ОСОБА_2 і вів переговори щодо заміни сплати членських внесків, на підставі яких вони дійшли згоди, що це будуть добровільні внески відповідно до статуту СТ «Зазим`я-1», і їх розмір дорівнюватиме членським, а за його бажанням більше. У підтвердження вказаного він сплатив 300,00 грн готівкою.

21 липня 2018 року зборами СТ «Зазим`я-1» його виключено з членів садівничого товариства. Збори вирішили запропонувати йому сплачувати експлуатаційні внески, порядок сплати яких затверджено на Конференції ОСТ «Урочище Зазим'я» 27 вересня 2009 року з уточненнями, викладеними у протоколі засідання Ради ОСТ «Урочище Зазим'я» від 30 червня 2018 року, а саме у розмірі 1,5 рази більше членських внесків, за умови обов`язкового складання договору з садівничим товариством, до якого садовод належить територіально.

Рада ОСТ «Урочище Зазим`я» не мала права та повноважень на зміну розміру експлуатаційних внесків, закріплених Порядком сплати вступних, членських (експлуатаційних), цільових внесків, оплати за спожиту електроенергію, встановлення земельного сервітуту, відповідно до Статуту ОСТ «Урочище Зазим`я», а саме пунктом 7.2.5, який передбачає: «Загальні Збори або Конференція визначають розмір членських, вступних, цільових, інших внесків, термін та порядок їх сплати. В умовах різко інфляційних процесів, кошторис складає і затверджує Рада Об`єднання». Згідно з відомостями Державної служби статистики України, індекс інфляції в Україні у травні, червні, серпні 2018 року становив 100 відсотків, у липні 2018 року 99,3 відсотків (тобто спостерігалася дефляція), що підтверджує протиправність дій Ради ОСТ «Урочище Зазим`я».

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд визнати недійсним та скасувати протокол № 2/6 Ради ОСТ «Урочище Зазим`я» від 30 червня 2018 року в частині встановлення розміру експлуатаційних внесків в розмірі 1,5 рази більші ніж членські внески.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано протокол № 2/6 Ради ОСТ «Урочище Зазим`я» від 30 червня 2018 року в частині встановлення розміру експлуатаційних внесків у розмірі у 1,5 рази більші, ніж членські внески.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване рішення Ради ОСТ «Урочище Зазим`я» у частині встановлення розміру експлуатаційних внесків у розмірі у 1,5 рази більші, ніж членські внески, суперечить Порядку сплати вступних, членських (експлуатаційних), цільових внесків, оплати за спожиту електроенергію, встановлення земельного сервітуту, затвердженому 27 вересня 2009 року на Конференції ОСТ «Урочище Зазим`я», та пунктам статутів ОСТ «Урочище Зазим`я» та СТ «Зазим`я-1».

Постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСТ «Урочище Зазим`я» задоволено. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволені позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати рішення Ради ОСТ «Урочище Зазим`я» від 30 червня 2018 року в частині розміру експлуатаційних внесків таким, що суперечить Порядку сплати вступних, членських (експлуатаційних), цільових внесків, оплати за спожиту електроенергію, встановлення земельного сервітуту, затвердженому 27 вересня 2009 року на Конференції ОСТ «Урочище Зазим`я», пунктам статуту ОСТ «Урочище Зазим`я» та пунктам статуту СТ «Зазим`я-1».

02 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що касаційна скарга подана 02березня 2020 року, тому вона підлягає розгляду відповідно до положень ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд врахував предмет позову (оскарження рішення об`єднання садівничих товариств) та характер правовідносин, у яких виник спір.

Верховний Суд не встановив наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно з якими державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання садівничих товариств «Урочище Зазим`я», третя особа: Садівниче товариство «Зазим`я-1», про визнання недійсним та скасування рішення від 30 червня 2018 року в частині встановлення експлуатаційних внесків відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик