Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 449/24/20
Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Савчака А.В.,
секретаря Подусівської Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області, Перемишлянського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області про зняття арешту з майна , -
23 липня 2019 року заступник начальника Перемишлянського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області звернувся з клопотанням до слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Однак відповідачами - Перемишлянським відділенням поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області та Перемишлянським відділом Золочівської місцевої прокуратури Львівської області не приймалося жодного процесуального рішення, яким скасовувався б арешт орендованої позивачем земельної ділянки, в порядку, передбаченому ч.3 ст.174 КПК України.
До судового засідання представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Миколайчук О.І. надано клопотання про розгляд справи за його відсутністю, в якій просить позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечують.
Представники відповідачів - Перемишлянське відділення поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області та Перемишлянський відділ Золочівської місцевої прокуратури Львівської області в судове засідання не з`явились, про час, місце і дату розгляду справи повідомлялись належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з огляду на таке:
Частина третя статті 174 КПК України передбачає, що прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Однак в даному випадку кримінальне провадження було закрите не прокурорам, а слідчим, який такими повноваженнями не наділений. Станом на момент звернення до суду в порядку цивільного судочинства, норми чинного КПК не передбачають процедури та можливості зняття арешту з об`єкту нерухомого майна поза межами закритого кримінального провадження.
При виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Тому, суд вважає за необхідне врахувати висновки Великої Палати Верховного суду викладені в її постанові від 15 травня 2019 року (провадження № 14-496цс18). Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин. (п.п.53-55, 58).
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Статтею 27 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його прав на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту.
Наявність зазначеного арешту порушує права позивача як орендаря, у зв`язку з чим вони потребують захисту шляхом зняття арешту з земельної ділянки накладеного ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.07.2019 року в справі №449/840/19. Тим паче, що саме кримінальне провадження закрите органом досудового розслідування.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем позовні вимоги доведені та обґрунтовані належним чином і підлягають до задоволення.
Керуючись ст.55 Конституції України, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 19, 76-83, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. В. Савчак