Провадження № 2/234/3124/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю секретаря судового засідання Антонюка Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 та скасувати її реєстрацію за вказаною адресою.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтував тим, що йому на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 . Крім нього та дружини ОСОБА_3 в даному будинку зареєстрована його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 04.04.2017 року переїхала і постійно проживає в РФ. Позивач не може розпорядитися своїм будинком через те, що в ньому зареєстрована відповідачка, яка тривалий час не проживає в ньому, комунальні послуги не сплачує і самостійно не бажає знятися з реєстрації, що змушує його звернутися з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду спрямувала заяву про визнання нею позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням і просила розглянути справу у її відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 23.06.2012 року, посвідченого Першою краматорською державною нотаріальною конторою, реєстраційний №1-3352.

Згідно Довідки №35569 про реєстрацію місця проживання наданою 14.08.2020 року Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, відповідач ОСОБА_2 з 28.07.2012 року зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 .

Згідно запису в паспорті громадянина України ОСОБА_2 , їй дозволено з 04.04.2017 року тимчасово проживати на території РФ, місцем її реєстрації з 04.04.2020 року зазначено: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки комітету мікрорайону № 6 Краматорської міської ради від 30.07.2020 року, відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з 2017 року по теперішній час.

У відповідності до частини 4 ст. 41 Конституції України, частини 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, позивач як власник квартири згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Таке право позивача згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений.

Відповідно до частини 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги щодо визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням визнала у повному обсязі, на території України вона зареєстрована в будинку, який належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності як член сім`ї, в будинку не проживає понад один рік без поважних причин, а саме з 2017 року, чим порушує право позивача як власника.

Таким чином, право позивача як власника будинку порушені і він, згідно частини 2 ст. 405 ЦК України має право вимагати визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права - визнання відповідачки такою, що втратила право користування будинком, то такі вимоги охоплюються поняттям «усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном», тобто ґрунтуються на законі, і будуть достатніми для повного захисту права позивача шляхом подальшого зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку.

За наведених обставин позовні вимоги щодо визнання відповідачки такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги про скасування реєстрації ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в будинку, суд виходить з тих положень, що Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, позивач не притягнув відповідачем по справі відповідний державний орган, до повноважень якого входить зняття з реєстрації або скасування реєстрації місця проживання особи, що взагалі позбавляє суд можливості покласти певний обов`язок на нього, тому в цій частині позову необхідно відмовити. Але, маючи судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням ОСОБА_2 , позивач має право звернутися до відповідного державного органу про зняття її з реєстрації, а у разі його відмови від вчинення названої дії, заявити відповідний позов в порядку, передбаченому для оскарження дій державних органів.

Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим будинком задоволені, то з відповідачки ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь позивача.

Керуючись ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України та ст.ст. 2, 19, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_2 виданий 30.12.2010 року Краматорським МВ ГУМВС України в Донецькій області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

В частині позовних вимог про скасування реєстрації відповідача - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Краматорського міського суду В. О. Заборський