Справа № 266/20/20
Провадження № 2/266/388/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

02.03.2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Д`яченко Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Петрухіной Т.Л.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 15.11.2013 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 6600,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Також зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На час смерті позичальника з ним постійно проживав його спадкоємець за законом та відповідач у справі ОСОБА_1 , яка фактично прийняла спадщину, в тому числі і зобов`язання за кредитним договором від 15.11.2013 року. Також, 12.09.2019 року до відповідача було направлено лист-претензію, проте пред`явлені вимоги відповідач не виконав, у зв`язку із чим банк звернувся до суду із позовом. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 6286,44 гривень, за кредитним договором № б/н від 15.11.2013 року, а також судовий збір у розмірі 1921,00 гривень.

Відповідно до ухвали суду від 23.01.2019 року по справі відкрито провадження за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Позивачу вручена копія ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача спрямував на адресу суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Судовим повідомленням, відповідач ОСОБА_1 повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, проте у відкрите судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_1 своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Перешкод для розгляду справи немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 15.11.2013 року між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір з ОСОБА_2 , згідно якого останній отримав кредит у розмірі 6600,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. (а.с.6)

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.34)

Станом на дату смерті позичальника сума заборгованості за кредитним договором від 15.11.2013 року становила 6286,44 гривень, яка складалась з: заборгованості за кредитом 6212,16 гривень, заборгованість за відсотками 74,28 гривень.

Після його смерті відкрилась спадщина на усі права та обов`язки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, в розумінні ст. 1218 ЦК України.

Згідно претензії кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України за № SAMDN9486 від 19.05.2014 року, позивач звернувся до Другої маріупольської державної нотаріальної контори з вимогою повідомити банк про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, а також просили повідомити про спадкоємців які звернулися із заявою про прийняття спадщини. (а.с.36)

Друга маріупольська державна нотаріальна контора своїм листом від 20.06.2014 року за № 831/01-16 повідомила банк про те, що станом на 20.06.2014 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась, спадкоємці за оформленням своїх спадкових прав не зверталися, інформація про майно спадкодавця невідома.(а.с.37)

При цьому, як зазначив позивач, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття його спадщини є відповідач ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», звернуто увагу на те, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконання обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

Згідно п. 32 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) від 17.04.2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так судом встановлено, що позивач станом на травень 2014 року знав, що кредитор ОСОБА_2 помер.

Вимогу про погашення боргу позивач надіслав відповідачу лише листом від 05.09.2019 року, який відповідно до реєстру було відправлено 12.09.2019 року. Проте доказів отримання вказаної вимоги суду надано не було, до того ж відстежити вказане відправлення за вказаним штрих-кодом на офіційному сайті "Укрпошта" є неможливим.

Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про те, що кредитодавець станом на травень 2014 року достеменно знав про смерть позичальника ОСОБА_2 , і як наслідок саме з цього часу розпочався перебіг строку пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, який сплинув у листопаді 2014 року, що позбавляє кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права, оскільки кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними (преклюзивними), а тому суд приходить до переконливого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо в позові відмовлено, судові витрати покладаютьсь на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76, 81, 141, 259, 264, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 598,1270,1281,1296,1297 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.03.2020 року.

Суддя Д`яченко Д. О.