Єдиний унікальний номер 725/3109/20
Номер провадження 2/725/531/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Дем`яненко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

та представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що йому на праві власності належить Квартира АДРЕСА_1 , а відповідачі є співвласника квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку, яка знаходиться поверхом вище.

Так, 28.04.2020 року відбулось затоплення його квартири внаслідок чого пошкоджено стелю та стіни в житловій кімнаті, кухні та санвузлі, а також залито шафу, килиму, взуття, опалювальну пічку, холодильник, пральну машину, електробойлер. Внаслідок таких пошкоджень квартира потребувала термінового ремонту та проживання в ній було неможливим, у зв`язку з чим він був змушений для себе та дружини орендувати житло за адресою АДРЕСА_3 . Згідно договору оренди вартість орендної плати становила 5000 грн. в місяць.

Відповідно до складеного ТОВ «Єврокомунбуд» акту від 30.04.2020 року причиню затоплення є прорив та вихід з ладу гнучкого шлангу підводки води до умивальника в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_4 .

На його замовлення був виготовлений висновок експерта №262 від 15.05.2020 року відповідно до якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт внаслідок залиття квартири становить 23244,52 грн. та за проведення такого експертного дослідження ним було сплачено 2730 грн.

Також, внаслідок затоплення квартири він зазнав значних моральних страждань, які виразились у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, неможливістю користування квартирою, що призвело до порушення його звичного пособу життя, розладів сну, сімейних конфліктів, а також перебування його на лікарняному. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 27000 грн.

Таким чином, вважає, що діями відповідачів йому було завдано збитків на загальну суму 75954,52 грн. з яких 23244,52 грн. вартість ремонтно-відновлювальних робіт, 2730 грн. вартість проведеної на його замовлення експертизи, 15000 грн. вартість трьох місяців оренди житла. 7980 грн. правова допомога, 27000 грн. моральна шкода.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку матеріальну шкоду в сумі 25974,52 грн.; моральну шкоду в розмірі 27000 грн.; орендну плату в сумі 15000 грн., вартість адвокатських послуг в розмірі 7980 грн. та судовий збір в сумі 840,80 грн.

На вказану позовну заяву від відповідачів ОСОБА_6 надійшов відзив в якому останній позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки на час залиття квартири позивача в належній йому квартирі АДРЕСА_4 ніхто не проживав. Після дзвінка його сусідки, яка повідомила про проблеми з сантехнікою в його квартирі. Він невідкладно прибув на місце події, проте не виявив будь-яких слідів витоку води чи затоплення саме в належному йому помешканні. В подальшому, він був ознайомлений з актом працівників ТОВ «Єврокомунбуд» відповідно до якого причиною затоплення визначено прорив та вихід з ладу гнучкого шлангу підводки води до умивальника кухні його квартири, проте вважає такий акт неналежним доказом, оскільки він не відображає дійсні обставини справи, складений без обстеження безпосереднього його квартири, без залучення фахівців обслуговування внутрішньо будинкових систем опалення та водопостачання, а також такий акт було складено 30.04.2020 року, хоча фактично залиття квартири позивача відбулось 28.04.2020 року. Таким чином, вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами залиття його квартири саме з вини власників квартири, яка розташована поверхом вище. Крім того, ставить під сумнів факт проживання позивачем протягом місяця в орендованій квартирі та те, що у зв`язку з цим він поніс витрати в сумі 15000 грн. також вважає, що розмір моральної шкоди недоведений позивачем, листок непрацездатності на який посилається останній виданий через місяць після затоплення та він не містить діагнозу, а тому відсутні підстави пов`язувати його хворобу із залиттям квартири.

В рамках судового розгляду даного спору судом витребувано з Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області наступну інформацію: чи здійснювався виклик патрульної поліції на адресу м. Чернівці, вул. Крилова, 11 у період з 28 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року включно?; якщо такий виклик здійснювався, у запитуваний період, прошу повідомити особу заявника та причину виклику?, а також у Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області копії документів, складених за результатами виклику патрульної поліції на адресу АДРЕСА_5 у період з 28 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року включно.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити та пояснив, що 28.04.2020 року він повернувся додому близько обіду та побачив, що його квартиру затоплено зі стелі по всій висоті стін, також пошкоджено меблі та побутову техніку. Оскільки він помітив таке залиття в кінці дня то відповідний акт працівниками ТОВ «Єврокомунбуд» не був складений в той самий день. Також зазначав, що протягом трьох місяців він орендував житло, а в подальшому проживав у родичів у зв`язку з відсутністю коштів на оренду. Просив врахувати, що зазнав моральних страждань та звертався за допомогою до сімейного лікаря.

В інтересах позивача діяли представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які позов підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, в інтересах відповідача ОСОБА_6 діяла представник - адвокат Палій О.С., відповідач ОСОБА_5 повідомлялась судом про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Так, представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав зазначених у відзиві, поставила під сумнів належність та допустимість поданих позивачем доказів, зокрема акту про залиття, а також вважала, що позивачем не доведено той факт, що залиття квартири відбулось з вини відповідачів. Просила в задоволенні позову відмовити.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона проживає по сусідству з сторонами по справі та у неї зберігається ключ від квартири відповідачів. Так, 28.04.2020 року їй зателефонували родичі позивача та попросили відкрити квартиру відповідачів, оскільки відбувається затоплення квартири ОСОБА_1 відчинивши двері квартири відповідачів, вона помітила, що в кухні було дуже багато води на підлозі, а у ванній кімнаті лопнув маленький шланг, після чого позивач перекрив вентиль водопостачання.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає навпроти будинку АДРЕСА_5 та, повертаючись додому з роботи, помітила що зі сторони вулиці стіна квартири позивача була повністю мокрою, а тому вона зателефонувала позивачу і повідомила про виявлені нею обставини. Коли позивач приїхав та відчинив свою квартиру вона помітила, що всередині теж все було все затоплено, квартира була непридатною для проживання, а потік води зверху припинився лише тоді, коли позивач перекрив вентиль. У квартиру відповідачів вона не заходила.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що позивачу на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі окрім нього також зареєстрована і проживає його дружина ОСОБА_9 . Наведені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про право власності, довідкою відділу ведення реєстру територіальної громади м.Чернівці від 04.05.2020 року (а/с 6,8).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а/с 30-31).

За наслідками розгляду справи встановлено, що належна відповідачам квартира знаходиться поверхом вище над квартирою позивача.

Відповідно до акту складеного 30.04.2020 року інженером та техніком ТОВ «Єврокомунбуд» при обстежені квартири АДРЕСА_1 встановлено, що внаслідок затоплення у житловій кімнаті площею 12,8 кв.м. залито повністю всю стелю та стіни по всій висоті; на кухні площею 4,8 кв.м. залито стелю та стіни по всій висоті; у санвузлі площею 2,1 кв.м. залито стелю та стіни по всій висоті; у житловій кімнаті залито все майно: шафа, килими, взуття, одяг,опалювальна пічка; на кухні залито холодильник, пральну машину та електробойлер. Залив виник в результаті пориву та виходу з ладу гнучкого шлангу підводки води до умивальника в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 (а/с 28).

Згідно відповіді ТОВ «Єврокомунбуд» на адвокатський запит від 01.10.2020 року, ОСОБА_1 повідомив вказане товариство 28.04.2020 року про затоплення його кватири, натомість працівники ТОВ «Єврокомунбуд» знаходились на карантині та працювали дистанційно, а тому акт було складено 30.04.20210 року в день обстеження стану кватири (а/с 101).

Так, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про неналежність вказаного акту як доказу в рамках даного спору, оскільки цей акт повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», в ньому наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття.

Оскільки акт ТОВ «Єврокомунбуд» від 30.04.2020 року містить інформацію щодо предмету доказування та в матеріалах справі відсутні будь-які докази, щодо його оскарження, скасування або складення з порушенням встановленого законом порядку чи не відповідності встановленій формі, суд бере даний доказ до уваги, вважаючи його належним та допустимим.

Крім того, варто зауважити, що свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що в день затоплення вона заходила у квартиру відповідачів та бачила витік води, затоплення приміщення кухні.

Таким чином, безпідставними є доводи представника відповідача про недоведеність вини відповідачів у заподіянні позивачу шкоди внаслідок залиття квартири, оскільки у деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини, а відповідачами не доведено свою невинуватість та не спростовано вище наведені обставини, що підтвердженні належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Так, як вбачається з висновку будівельно-технічної експертизи №262 з фото таблицями та відповідними додатками, складеного 16-22 травня 2020 року на замовлення ОСОБА_1 , розмір майнової шкоди завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 23244,52 грн. (а/с 10-25).

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

У відповідності до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З системного аналізу положень ст. 1166 ЦК України вбачається, що остання передбачає презумпцію вини правопорушника, у зв`язку з чим на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди, при цьому для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до переконливого висновку, що залиття відбулося з вини відповідачів, які не забезпечили справність обладнання водопостачання у квартирі, яка належить їм на праві спільної часткової власності та належними і допустимими доказами не доведено протилежного.

Згідно ч. 1 ст. 1190 ЦПК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року, шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Таким чином, відповідачі повинні нести солідарну відповідальність перед позивачем за завдану ними матеріальну шкоду.

При визначені розміру матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд бере до уваги висновок будівельно-технічної експертизи №262 (а/с 10).

Натомість, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу збитків, яких він зазнав у зв`язку із залиттям квартири у вигляді стягнення з відповідачів орендної плати за три місяці, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів понесення таких витрат. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що 01.05.2020 року між позивачем та ОСОБА_10 було укладено договір оренди житлового приміщення відповідно до якого позивач отримав в користування на невизначений строк квартиру за адресою АДРЕСА_3 з орендною платою в розмірі 5000 грн. на місяць (а/с 34). Так, позивач зазначав, що проживав в орендованій квартирі протягом трьох місяців та сплатив за це 15000 грн., проте не надав суду доказів на підтвердження сплати ним орендодавцю саме такої суми коштів (квитанції, розписки тощо). У зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів того, що відповідач поніс збитки саме в такій сумі, а доказування відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку, що в задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

Також, в розмір майнової шкоди позивачем включено також витрати на правову допомогу, а також кошти витрачені ним на проведення експертного дослідження, натомість витрати на правову допомогу та на залучення експерта відповідно до вимог ст.ст. 137, 139 ЦПК України віднесено до судових витрат та вони підлягають компенсації пропорційно до розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів в солідарному порядку вказаних витрат в якості майнової шкоди та питання про їх відшкодування буде вирішуватись в порядку ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Так, враховуючи принцип справедливості та розумності, матеріальне становище та ступінь вини відповідачів, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди та з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, при цьому згідно роз`яснень, які містяться в п. в п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивач поніс витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 840,80 грн., а також відповідно до рахунку №49 від 15.05.2020 року він сплатив вартість проведеної судово-будівельної експертизи становить 2730 грн., а також згідно додатку до договору про надання юридичних послуг від 05.05.2020 року адвокатом Заболотним С.М. прийнято від позивача грошову суму в розмірі 7980 грн. за надану правову допомогу.

Таким чином, вказані судові витрати в рівних частках підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, зокрема з урахуванням того, що позов підлягає частковому задоволенню, розмір судових витрат, що стягуються з відповідачів на користь позивача слід зменшити пропорційно тій частині вимог в задоволенні якої було відмовлено.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 10 ЖК України, ст.ст. 11, 22, 23, 1166, 1167, 1190 ЦК України, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які визначають порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.2005 року №76, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 116, 117, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття квартири в сумі 23244,52 грн., також моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 в рівних частках витрати на правову допомогу в сумі 3454,54 грн., 1727,27 грн. з кожного, судовий збір в розмірі 363,98 грн., а саме по 181,99 грн. з кожного, а також витрати на проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 1181,82 грн., а саме по 590,91 грн. з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 грудня 2020 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна