ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/492/20 Номер провадження 22-ц/814/2440/20Головуючий у 1-й інстанції Гришко О. Я. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М., Кривчун Т.О.

розглянувши у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі уповноваженого представника адвоката Шаталової Олени Володимирівни

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 15 вересня 2020 року, постановлене суддею Гришко О.Я.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Денисівської сільської ради Оржицького району Полтавської області, треті особи: Оржицька державна нотаріальна контора Полтавської області, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба», про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

27.05.2020 ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Шаталової О.В. звернулася в суд з позовом до Денисівської сільської ради Оржицького району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що згідно заповіту від 19.03.2001, посвідченого секретарем виконавчого комітету Денисівської сільської ради, ОСОБА_2 заповідала позивачу земельний пай розміром 3,62 га. Про факт складання заповіту позивачці відомо не було та про його наявність стало відомо у січні 2020 року від працівників сільської ради, після чого нею отримано його дублікат.

Зазначає, що сукупність обставин, зокрема: необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, бездіяльність посадової особи органу місцевого самоврядування, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, щодо інформування спадкоємця за заповітом про її права, перешкодили їй, як спадкоємцю за заповітом, у шестимісячний строк після відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини до органу нотаріату за місцем відкриття спадщини. Тому вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини за заповітом з поважних причин.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 15.09.2020 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що спадкодавцем ОСОБА_2 після заповіту від 19.03.2001, складеного на користь позивача, складено 23.04.2002 новий заповіт, яким усе своє майно вона заповіла СТОВ «Агрофірма «Дружба». Отже, наступним заповітом скасовано попередній, а тому ОСОБА_1 не має права на спадкування майна та відсутні підстави для надання їй додатково строку для прийняття спадщини.

Позивач не погодилася із вказаним рішенням та її уповноважений представник адвокат Шаталова О.В. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, надавши їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Заперечує висновок районного суду про скасування заповіту наступним, оскільки останній заповіт, яким ОСОБА_2 заповіла все належне майно СТОВ «Агрофірма «Дружба», суперечив чинному законодавству України та не міг бути на законних підставах зареєстрованим уповноваженою особою виконавчого комітету Круподеринської сільської ради. Зокрема, за приписами ст.534 ЦК Української РСР, яка діяла на момент складання обох заповітів, кожний громадянин міг залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком фізичним особам, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Діяльність СТОВ «Агрофірма «Дружба» регулювалася Законом України «Про господарські товариства» та не відноситься до вказаних організацій. Тому дійсність заповіту від 23.04.2002 на користь товариства вважає сумнівною та підлягає встановленню і не може констатуватися судом у межах розгляду позову про поновлення строку для прийняття спадщини.

Доводить, що суд першої інстанції, вирішивши у межах розгляду позовних вимог про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини питання про наявність/відсутність у позивача права на спадщину, яке не входить до складу предмета доказування у подібних справах, вийшов за межі позовних вимог та не врахував позицію сторін і учасників справи, які не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Вважає, що висновок суду про скасування одного заповіту іншим у межах розгляду справи про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини створює перешкоди в реалізації законних прав та інтересів учасників справи, зокрема, права на судовий захист та права вільно володіти і розпоряджатися належним особі майном.

Сторони в судове засіданні не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до посвідченого 27.01.2020 дублікату заповіту від 19.03.2001, посвідченого секретарем виконавчого комітету Денисівської сільської ради Оржицького району Полтавської області за р.№5, ОСОБА_2 , 1918 року народження, уродженка села Денисівка Оржицького району Полтавської області, на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким земельний пай розміром 3,62 га, що належить їй згідно земельного сертифікату і знаходиться в обробітку в СТОВ «Денисівка», заповідала ОСОБА_1 ./а.с.12/

Згідно заповіту від 23.04.2002, посвідченого секретарем Круподеринської сільської ради Оржицького району, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті все належне їй майно заповіла СТОВ «Агрофірмі «Дружба»./а.с.59/

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 №610045, виданого Денисівською сільською радою та зареєстрованого за №575 від 15.04.2003, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,36 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Денисівської сільської ради./а.с.18-18/

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла./а.с.13/

Відповідно до інформації, викладеної Денисівською сільською радою Оржицького району Полтавської області у довідці від 16.01.2020 №02-23/19, під особовим №379 є запис про домогосподарство ОСОБА_2 , в якому вона була зареєстрована та у 1992 році вибула в с.Круподеринці у будинок для людей похилого віку./а.с.15/

Постановою державного нотаріуса Оржицької державної нотаріальної контори від 05.05.2020 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що не подала заяву про прийняття спадщини у встановлені законом строки і вважається такою, що її не прийняла./а.с.20/

Згідно повідомлення Оржицької державної нотаріальної контори №300/01-16 від 02.06.2020 та інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02.06.2020 заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не надходило, спадкові справи не заводилась та свідоцтва про право на спадщину не видавалися./а.с.38/

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 02.06.2020, у спадковому реєстрі містяться відомості щодо посвідчення заповітів заповідача ОСОБА_2 : від 12.04.1995 - Денисівською сільською радою Оржицького району Полтавської області; від 23.04.2002 Круподеринською сільською радою Оржицького району Полтавської області./а.с.40/

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив із того, що оскільки спадкодавцем ОСОБА_2 після заповіту від 19.03.2001, складеного на користь позивача, складено 23.04.2002 новий заповіт на користь СТОВ «Агрофірма «Дружба», яким у відповідності до положень ст.1254 ЦК України вона скасувала свій попередній заповіт, тому позивач не входить до кола спадкоємців майна померлого. Позивачем не надано доказів, що останній заповіт змінений, скасований чи визнаний недійсним. За таких обставин ОСОБА_1 не має право на спадкування, а тому підстави для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на закріплений ст.13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.2,4 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні додаткового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин ( ч.1 ст.1235 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини(ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Викладені норми спадкового права надають особі, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, звернутися до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому доказуванню підлягає саме факт поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та не вирішується питання щодо права спадкоємця на спадщину, що відноситься до компетенції нотаріуса.

Між тим, суд першої інстанції помилково вдався до аналізу чинності заповіту, на підставі якого позивач, як спадкоємець, просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини та відмовив у позові з підстав скасування цього заповіту наступним, що виходить за межі предмету доказування в цій справі.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що прийняття такого рішення судом створює перешкоди у реалізації законних прав та інтересів учасників справи, оскільки висновок про скасування одного заповіту іншим у межах розгляду справи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини створює преюдицію законності складання заповіту, більш пізнього за часом, та в подальшому перешкоджатиме зверненню з позовом про визнання останнього заповіту недійсним.

Відповідно до роз`яснень, викладених у абз.4 п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Доводи апеляційної скарги щодо заперечення висновків суду про скасування заповіту наступним колегія суддів не аналізує, оскільки, з урахуванням предмета позову, вони його не стосуються та виходять за межі позовних вимог. Такі доводи лише підтверджують наявність іншого спору, який може бути заявлений в іншому провадженні.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення районного суду, яке прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Вирішуючи позов по суті заявлених вимог, колегія суддів враховує наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 згідно заповіту останньої від 19.03.2001р., однак у визначений законом шестимісячний строк не подала заяву про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Оржицької державної нотаріальної контори від 05.05.20 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з не поданням заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а не з інших підстав.

Позивач стверджує, що про факт складання заповіту на її користь спадкодавець ОСОБА_2 за свого життя не повідомляла та заповіт не передавала. Про наявність заповіту на своє ім`я дізналася від уповноважених осіб Денисівської сільської ради у січні 2020 року та 29.01.2020 їй видано дублікат вказаного заповіту, на якому є відмітка про те, що на дану дату заповіт не змінено і не відмінено.

Із матеріалів справи убачається, що на момент своєї смерті ОСОБА_2 перебувала у Круподеринському будинку-інтернаті для осіб похилого віку в с.Круподеринці Оржицького району Полтавської області. Останнє місце реєстрації спадкодавця с.Чмихалове Оржицького району Полтавської області, позивача с.Денисівка Оржицького району Полтавської області.

Позивач не була членом сім`ї померлої, не проживала з нею та не спілкувалася.

Викладені обставини підтверджують необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, що стало об`єктивною перешкодою для позивача подати нотаріусу або уповноваженій на це особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, а тому їй необхідно визначити додатковий строк для подання такої заяви.

З огляду на викладене, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.367,368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, 381-384, 389-301 ЙЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі уповноваженого представника адвоката Шаталової Олени Володимирівни задовольнити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 15 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 3 (три місяці) з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.12.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

Т.О.Кривчун