Справа № 464/1582/20
пр.№ 2/464/1513/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2020 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.,

при секретарі судових засідань Бусько Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

за участю:

відповідача ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

представник позивач ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу у сумі 3 359,10 грн., у зв`язку із несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання, за період з01.02.2016 по 31.01.2020. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30.06.2010 у справі № 2-10/2010 припинено право ОСОБА_1 на 1/5 ідеальну частку у спільному майні будинковолодіння по АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_1 вартість цієї частки в розмірі 44 118,11 грн. 18.02.2013 видано виконавчий лист про стягнення 38 215,86 грн., яку відповідачі сплатили. Сума 4 902,25 станом на момент подання позовної заяви не сплачена. 23.01.2020 Львівським апеляційним судом постановлено стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача інфляційні втрати в сумі 4 529,49 грн. за період з 18.10.2010 по 31.01.2016, а тому просить позов задоволити.

11.11.2020 від відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до суду поступив відзив на позовну заяву. В якому зазначили, що проти позову заперечують, оскільки після визначення експертом ринкової вартості 1/5 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 - 39 215,86 грн. ними було внесено на депозитний рахунок Сихівського районного суду м.Львова всю суму, яка зроблена двома платежами, вони виконали свої зобов`язання перед позивачем. Однак, суд помилково вказав суму 44 118,11 грн., а тому вважають, що вони не мають відповідати за помилки суду, просять в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 у вступному слові надав пояснення аналогічні поданого раніше відзиву на позовну заяву. Просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача ОСОБА_4 в позовній заяві просить проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику та участі сторін.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши вступне слово відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 30.06.2010 у справі № 2-10/15 припинено право ОСОБА_1 на 1/5 ідеальну частку у спільному майні будинковолодінні АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виплатити на користь ОСОБА_1 вартість цієї частки в розмірі 44118,11 грн. Таке рішення оскаржувалось та ухвалою від 18.10.2010 залишено без змін.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08 листопада 2010 року у вищевказаному судовому рішенні виправлено описку, а саме: у резолютивній частині рішення замість «зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_1 вартість 1/15 ідеальної частки у спільному майні будинковолодінні АДРЕСА_1 у сумі 44 118,11 грн» замінено на «зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_1 вартість 1/15 ідеальної частки у спільному майні будинковолодінні АДРЕСА_1 у сумі 39215,86 грн».

11 грудня 2014 року Апеляційним судом Львівської області вказану ухвалу скасовано, питання про розгляд заяви ОСОБА_2 про виправлення описки передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2015 року словосполучення «вказана сума 44 118,11 грн» у третьому абзаці резолютивної частини рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 червня 2010 року замінено на словосполучення «вказана сума 39215,86 грн».

Згідно постанови Львівського апеляційного суду стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 4529,49 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за перод з 18.10.2010 по 31.01.2016 без стягнення основної суми, оскільки така стягнута рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 30.06.2010.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 06.05.2020 сплатив позивачу суму у розмірі 4529,49грн..

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), відступаючи від висновку Верховного Суду України, зокрема викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Крім цього, слід вказати і про те, що порушення прав позивачки виникло з часу набрання законної сили рішенням суду, про яке йшлося вище, а саме 18.10.2010 року та з цього числа відповідачі дізнались про необхідність сплати позивачці суми коштів, яка не була ними сплачена. Стягнення суми, саме про яку вказувала позивачка була очевидною та вказаною в рішенні суду, яке набрало законної сили та подальше помилкове виправлення описок у рішенні суду не впливало на усвідомлення свого боргу відповідачами та необхідність його погашення, оскільки згадана сума виплаває окрім резолютивної, також, і з мотивувальної частини рішення.

Враховуючи, вищевикладене суд, приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати в суму 1 995,21,49 грн. та трьох відсотків річних в сумі 1 363,89 грн. за період з 01.02.2016 по 31.01.2020 за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання.

Оскільки позивачу ухвалою суду відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 420 грн. 40 коп.

Керуючись статями 509, 524, 533-535, 526, 625 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 81, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 359,10 грн. боргу за період з 01.02.2016 по 31.01.2020, з яких: 1 995,21 грн. інфляційні втрати та 1 363,89 грн. три відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 420,40 судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 420,40 судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 02.12.2020.

Суддя Чорна С.З.