Справа № 308/4554/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Державної казначейської служби України на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 вересня 2019 року (у складі судді Бенци К.К.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом у квітні 2019 р.

Просив стягнути з держави Україна на свою користь шляхом списання із єдиного рахунку Державної казначейської служби України 50000 грн. моральної шкоди.

Обґрунтував тим, що з 1992 р. по 2013 р. проходив військову службу на офіцерських посадах у ЗСУ.

03.12.2013 р. його було звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я, а 30.12.2013 р. виключено зі списків особового складу.

ГУ ПФУ в Закарпатській області здійснило йому нарахування і проводить виплату пенсії із суми грошового забезпечення, яке розраховано за 24 місяці військової служби з основних видів грошового забезпечення,і яка складає для нарахування пенсії 3751.65 грн.

Однак, згідно з довідками Закарпатського ОВК № 4228 і № 4229 від 24.07.2017 р. загальна сума всіх основних і додаткових видів грошового забезпечення, із яких сплачено страхові внески для нарахування пенсії складає 4639.04 грн.

У зв`язку з цим він звернувся із відповідною заявою до ГУ ПФУ в Закарпатській області, проте останнє умисно самоусунулось від прийняття рішення стосовного його пенсійного забезпечення, яке тривало понад півтора років, що завдало йому непоправної моральної шкоди.

Протиправність дій ГУ ПФУ в Закарпатській області встановлена судовим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 р. у справі № 807/51/18.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.09.2019 р. позов задоволено частково: стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів із єдиного казначейського рахункуДержавної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 35000 грн. У решті вимог відмовлено.

Указане судове рішення мотивоване доведеністю факту протиправної бездіяльності органу державної влади, тобтоГУ ПФУ в Закарпатській області, щодо неприйняття рішення відносно поданої ОСОБА_1 довідки Закарпатського ОВК, однак із урахуванням обставин справи, характеру, тяжкості, тривалості моральних страждань позивача суд визначив моральну шкоду в розмірі 35000 грн.

У апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Закарпатській області просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та необґрунтоване й ухвалити нове про відмову в позові.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до наступного:

-Позивач не навів, із яких саме міркувань він виходив при визначенні розміру шкоди, а сам лише факт порушення його прав не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

У апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України Дюдя О.Р. також просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові.

Покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, а за дії органів державної владивідповідальності не несе;

-Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення;

У письмових відзивах ОСОБА_1 просить залишити скарги відповідачів без задоволення як безпідставні, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване. Зазначає, що протиправність дій і вина ГУ ПФУ в Закарпатській області встановлена преюдиціальним судовим рішенням. Апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, а рішення зміні, з таких мотивів. Суд першої інстанції виходив із такого. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 р. у справі № 807/51/18, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо неприйняття рішення відносно поданої ОСОБА_1 довідки Закарпатського ОВК № 4228 від 24.07.2017 р. до ГУ ПФУ в Закарпатській області як документу для перерахунку пенсії і зобов`язано останнє розглянути подану ОСОБА_1 довідку та прийняти відповідне рішення щодо наявності або відсутності підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі вказаного документу. Оскільки згідно з вимогами ст. 82 ч. 4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, то факт протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо неприйняття рішення відносно поданої ОСОБА_1 довідки Закарпатського ОВК № 4228 від 24.07.2017 р. як документу для перерахунку пенсії доказуванню не підлягає. Колегія суддів апеляційного суду погоджується із цим висновком через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування) і нормам процесуального права, позаяк саме обставини, які встановлені вказаним рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 р., є фактичною підставою позовних вимог ОСОБА_1 . При цьому, фактичні та правові підстави для відшкодування моральної шкоди не оспорюються. Одночасно суд дійшов правильного висновку, що встановленою преюдиціальним судовим рішенням протиправною бездіяльністю органу державної влади (ГУ ПФУ в Закарпатській області) позивачу завдано моральну шкоду, оскільки це призвело до переживань, нервозності, моральних страждань. Так, за загальним правилом зобов`язання із відшкодування шкоди є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів осіб як учасників цивільно-правових та інших відносин. Пленум ВСУ в п.3 постанови № 4 від 31.05.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом із тим, колегія суддів не може цілком погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди в сумі 35000 грн., у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційних скарг частково заслуговують на увагу. Відповідно до принципу змагальності сторін (ст.2 ЦПК України) необхідним є доведення обставин, які покладені в основу обґрунтування відповідних вимог про відшкодування моральної шкоди. Доказами можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд установлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги й заперечення сторін та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями свідків, висновками експертів, письмовими доказами (наприклад медичними довідками, висновками) та іншими документами тощо, що підтверджують обставини, що мають значення для доказування факту заподіяння моральної шкоди, обґрунтування визначеного позивачем розміру компенсації тощо. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним і має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди. Проаналізувавши ситуацію, що склалася, узявши до уваги незначну тяжкість наслідків протиправної поведінкизавдавача шкоди, відсутність змін у способі життя позивача як потерпілого в зв`язку із вчиненням щодо нього протиправних дій, характер правопорушення, тривалість і глибину моральних страждань, яких зазнав позивач, а також із урахуванням принципу розумності та справедливості колегія суддів дійшла висновку, що розмір завданої позивачу моральної шкоди належить визначити в розмірі 5000 грн. Отже, в результаті розгляду апеляційних скарг та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК України оскаржене рішення у частині розміру відшкодування моральної шкоди підлягає зміні шляхом зменшення розміру цієї шкоди. Решту рішення належить залишити без змін як законне та обґрунтоване. Керуючись ст.ст. 367 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Державної казначейської служби України задовольнити частково.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 вересня 2019 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди до суми 5000 (п`ять тисяч) грн.

3.Решту рішення залишити без змін.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

5.Повне судове рішення складено 04.03.2020 р.

Судді: