Справа № 161/3263/20
Провадження № 2/161/1779/20
У Х В А Л А

05 березня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Присяжнюк Л.М. розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває вищенаведена цивільна справа.

На адресу суду 03 березня 2020 року надійшла заява позивача про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що відповідачу на праві власності належить квартира за адресою АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що слід накласти арешт на вказану квартиру, оскільки на неї може бути звернуто стягнення у випадку задоволення позову.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що у її задоволенні слід відмовити, з наступних підстав.

З матеріалів заяви слідує, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за критерієм пошуку « ОСОБА_2 » не значиться зареєстрованого права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому, позивачем не надано суду інформації довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, яка виготовлена за критерієм пошуку саме за конкретною адресою - АДРЕСА_1 , що дозволяло б суду переконатися у тому що:

1) або ця квартира на праві власності наразі належить іншій, ніж ОСОБА_2 , особі;

2) або ця квартира взагалі не зареєстрована на праві власності за жодною особою.

Встановлення цих обставин, а саме наявність чи відсутність у будь-якої іншої особи речових прав на спірну квартиру, є визначальним у даному випадку, оскільки суд не може забезпечувати позов виходячи з припущень, а має право вживати таке забезпечення лише ґрунтуючись на чітких документальних підтвердженнях того, що будь-які права та законні інтереси інших осіб, ніж сторони у справі, не будуть порушені.

В даному випадку, надані позивачем матеріали не дають суду змоги переконатися у тому, що право власності на спірну квартиру не зареєстровано за іншими особами, які не є учасниками у справі.

Надана позивачем копія свідоцтва про право власності на житло від 13 березня 1997 року, яка виготовлена з матеріалів інвентаризаційної справи КП «Волинський обласне БТІ», не є беззаперечним доказом того, що цей правовстановлюючий документ не втратив свою актуальність у зв`язку з відчуженням квартири.

Лише відповідна інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно конкретно за адресою квартири, а не в цілому за відповідачем ОСОБА_2 , дозволить суду переконатися, що право власності на спірну квартиру не зареєстроване за іншими особами.

До того ж, заява, всупереч положення п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України, не містить у собі пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Припущення позивача про те, що права та законні інтереси відповідача забезпеченням позову не будуть порушені, не звільняє її від обов`язку запропонувати зустрічне забезпечення, яке вона в змозі внести у разі прийняття судом відповідного рішення.

З наведених вище мотивів та підстав, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складений

та підписаний 05 березня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк