Ухвала

26 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 615/562/18-ц

провадження № 61-16786св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.

Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Нове життя»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Велес-В»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» на рішення Валківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2019 року у складі судді Токмакової А. П. та постанову Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Овсяннікової А. І., Коваленко І. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У квітні 2018 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Нове життя»(далі - ПСП «Нове життя») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Велес-В» (далі - ФГ «Велес-В») про визнання недійсним договору користування чужою земельною ділянкою.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30 грудня 2005 року між ОСОБА_1 та ПСП «Нове життя» укладений договір оренди земельної ділянки площею 5,72 га, кадастровий номер :02:000:0140, зареєстрований 31 січня 2008 року за № 57. Відповідно до пункту 8 договору його укладено на п`ять років. 17 липня 2012 року до вказаного договору укладено додаткову угоду, якою продовжено строк дії договору ще на 5 років, тобто з урахуванням статті 18 Закону України «Про оренду землі», у редакції чинній на момент укладення договору, строк його дії тривав до 11 грудня 2017 року. На виконання положень частин першої та другої статті 33 Закону України «Про оренду землі», ним завчасно направлено ОСОБА_1 лист-повідомлення від 01 жовтня 2017 року про поновлення договору оренди з проектом додаткової угоди. 03 листопада 2017 року ОСОБА_1 надіслано відповідь про відмову у поновленні договору від 30 грудня 2005 року, яку обґрунтовано бажанням самостійно використовувати земельну ділянку площею 5,72 га, кадастровий номер :02:000:0140. Вважає, що протягом місяця після закінчення строку дії договору ні одна із сторін не повідомила про розірвання договору, а орендар продовжує використовувати спірну земельну ділянку. 29 березня 2018 року між відповідачами укладений договір користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), який 05 квітня 2018 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Укладання договору емфітевзису між відповідачами є грубим порушенням його переважного права як орендаря на поновлення договору оренди, оскільки він скористався правом на поновлення договору на новий строк, виконав всі необхідні для цього дії, а ОСОБА_1 не дотримано вимог, передбачених статтею 33 Закону України «Про оренду землі», натомість укладено договір емфітевзису з іншою юридичною особою.

Посилаючись на викладене, ПСП «Нове життя» просило визнати недійсним договір користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) на земельну ділянку площею 5,72 га, кадастровий номер :02:000:0140, укладений між ФГ «Велес-В» та ОСОБА_1 , зареєстрований 05 квітня 2018 року за № 25669024 та скасувати його державну реєстрацію; визнати поновленим договір оренди землі на земельну ділянку 5,72 га, кадастровий номер :02:000:0140, від 30 грудня 2005 року, зареєстрований 31 січня 2008 року за № 57, та визнати укладеною додаткову угоду в редакції від 01 жовтня 2017 року.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2019 року у задоволенні позову ПСП «Нове життя» відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , підписуючи договір оренди земельної ділянки, а згодом й додаткову угоду від 17 липня 2012 року, надала своє волевиявлення на надання права оренди належної їй земельної ділянки на 5 років, починаючи з моменту державної реєстрації договору, як це передбачено статтею 18 Закону України «Про оренду землі», пунктом 34 договору оренди землі від 30 грудня 2005 року б/н та пунктом 8 додаткової угоди від 17 липня 2012 року. Строк дії договору оренди землі від 30 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПСП «Нове життя» (орендар), із урахуванням додаткової угоди від 17 липня 2012 року, починається з моменту його державної реєстрації, а саме з 31 січня 2008 року, оскільки при укладенні договору сторони досягли згоди щодо початку дії його строку саме з цього моменту, та закінчується 31 січня 2013 року. Орендар - ПСП «Нове життя» до закінчення строку дії договору не повідомляв орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, не направляв жодних листів із проектом додаткової угоди, а отже, договір оренди земельної ділянки від 30 грудня 2005 року є припиненим із 01 лютого 2013 року.

Постановою Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що сторони не укладали нового договору, а у додатковій угоді лише виклали деякі пункти договору у іншій редакції. Волевиявлення ОСОБА_1 щодо строків дії договору оренди землі спрямоване не на продовження строку дії договору ще на 5 років, а на визначення строку дії договору від 30 грудня 2005 року саме на 5 років із урахуванням періоду ротації основної сівозміни. ПСП «Нове життя» до закінчення строку дії договору не повідомляв орендодавця в установлені строки про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, не направляв жодних листів із проектом додаткової угоди.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У вересні 2019 року ПСП «Нове життя» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Валківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Учасники справи своїм правом надати відзив на касаційну скаргу не скористалися.

У лютому 2020 року ПСП «Нове життя» подало заяву у якій просить прийняти відмову від позовної заяви, визнати нечинними судові рішення та закрити провадження у справі.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до пункту 4 частини першої, частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право у передбачених цим кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

У зв`язку із поданням ПСП «Нове життя»заяви про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, суд касаційної інстанції приймає відмову позивача від позову, визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та закриває провадження у справі. Підстав для неприйняття відмови позивача від позову не встановлено.

Частиною другою статті 142 ЦПК України визначено, що в разі відмови від позову на стадії перегляду рішення в касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні касаційної скарги.

Оскільки за подання касаційної скарги ПСП «Нове життя» сплатив 7 048,00 грн судового збору, то з державного бюджету на його користь підлягає поверненню 50 % сплачених коштів.

Керуючись статтями 142, 255, 408, 409, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» задовольнити.

Прийняти відмову Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» від позову до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Велес-В» про визнання недійсним договору користування чужою земельною ділянкою.

Визнати нечинними рішення Валківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року.

Закрити провадження у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Велес-В» про визнання недійсним договору користування чужою земельною ділянкою.

Повернути Приватному сільськогосподарському підприємству «Нове життя» з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 3 524,00 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривень, внесений згідно з платіжним дорученням від 11 жовтня 2019 року № 3728 на поточний рахунок отримувача № 6007, отримувач платежу - УК у Печерському районі міста Києва, код отримувача - 38004897; банк отримувача - Казначейство України, код банку отримувача - 899998.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко