Житомирський апеляційний суд
Категорія 63 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.
з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/17010/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирному обліку

за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 оформлене протоколом № 9 від 10 вересня 2019 року та наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 1189 від 12 вересня 2019 р. про зняття його, ОСОБА_1 з квартирного обліку, поновити його на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 та гарнізонній черзі на отримання житла з 21 жовтня 1999 р.

В обґрунтування позову зазначав, що в період з 18 грудня 1986 р. по 20 листопада 1990 р. та з 10 жовтня 1997 р. по 07 серпня 2008 р. він проходив військову службу у рядах Збройних сил України. 25 липня 2008 р. наказом командира 8 армійського корпусу по особовому складу № 14-ПМ його було звільнено з військової служби у запас за підпунктом «в» (за станом здоров`я, з правом носіння військової форми одягу) відповідно до «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №175 від 07 серпня 2008 року виключено із списків особового складу частини. З 08 серпня 2008 р. йому призначено пенсію МО України, яку він, на час слухання справи, продовжує отримувати. На момент його звільнення з військової служби календарна вислуга років на військовій службі складала 16 років 07 місяців, а пільгова 22 роки 04 місяці.

З 21 жовтня 1999 р. він перебуває на квартирному обліку для отримання житла за рахунок МО України та з 21.10.1999 р. зарахований на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 та в загальній черзі Житомирського гарнізону, а з 20 червня 2017 р. зарахований до першочергової черги для отримання житла за рахунок МО України, як учасник бойових дій, складом сім`ї три чоловіка. 3 21 грудня 2018 р. згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 18 до облікових справ квартирного обліку внесені зміни в зв`язку із розірванням шлюбу та встановлено склад сім`ї два чоловіки.

Згідно наказу командира 8 армійського корпусу № 14-ПМ від 25 липня 2008 р. слідує, що він, ОСОБА_1 постійним чи службовим житлом по лінії Міністерства Оборони України не забезпечений та залишився перебувати на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

В 2016 році у зв`язку з особливим періодом, а саме 17 жовтня 2016 р. з ним було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, при цьому контракт є строковим та укладено до завершення особливого періоду, або оголошення рішення про демобілізацію.

З 17 жовтня 2016 р., згідно наказу № 258 він був зарахований до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , при цьому продовжує отримувати пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та перебувати на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

В жовтні 2019 р. йому стало відомо, що згідно протоколу № 9 від 10 вересня 2019 року засіданням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 його та його родину виключено із квартирної черги військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із призовом та переведенням на військову службу в смт. Озерне. 07 жовтня 2019 р. він звернувся до командира військової частини із вимогою усунути порушення законодавства України щодо нього по незаконному виключенню його та членів його сім`ї з квартирної черги військової частини НОМЕР_1 , на що отримав відмову.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13 липня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , прийняте у формі протоколу № 9 від 10 вересня 2019 р. житлової комісії в/ч НОМЕР_1 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 1189 від 12 вересня 2019 р. про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку.

Зобов`язано відповідача вчинити дії - поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та членів його сім`ї на квартирному обліку громадян у військовій частині НОМЕР_1 та гарнізонній черзі на отримання житла з 21 жовтня 1999 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі, командир ВЧ НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позову, оскільки не врахував положення пункту 18 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, відповідно до якого, у разі направлення осіб, звільнених з військової служби, що перебувають на обліку у військовій частині, на військовий облік у військовий комісаріат до іншого населеного пункту іншого гарнізону вони виключаються з обліку у військовій частині та зараховуються на облік у військовому комісаріаті та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району іншого гарнізону на умовах, визначених цією Інструкцією. Наведене, на думку скаржника, свідчить, що позивач не був позбавлений права на отримання житла, оскільки обов`язок з його надання має бути покладений на ту військову частину, в якій він проходить службу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник адвокат Гарапюк С.В. проти доводів апеляційної скарги заперечили, надали пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві.

Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 до апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи ( ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 18 грудня 1986 р. по 20 листопада 1990 р. проходив військову службу в лавах збройних сил СРСР, з 10 жовтня 1997 р. по 07 серпня 2008 р. у рядах Збройних сил України (а.с. 27-29).

25 липня 2008 р. наказом командира 8 армійського корпусу по особовому складу № 14-ПМ його було звільнено з військової служби у запас за підпунктом «в» (за станом здоров`я, з правом носіння військової форми одягу) (а.с. 10).

На момент його звільнення з військової служби календарна вислуга років на військовій службі складала 16 років 07 місяців, а пільгова 22 роки 04 місяці.

З 21 жовтня 1999 р. позивач перебуває на квартирному обліку для отримання житла за рахунок МО України, з 21.10.1999 р. зарахований на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 та в загальній черзі Житомирського гарнізону, а з 20 червня 2017 р. зарахований до першочергової черги для отримання житла за рахунок МО України, як учасник бойових дій, складом сім`ї три чоловіка.

3 21 грудня 2018 р. згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 18 до облікових справ квартирного обліку внесені зміни в зв`язку із розірванням шлюбу та встановлено склад сім`ї два чоловіки (а.с. 14).

Згідно наказу командира 8 армійського корпусу № 14-ПМ від 25 липня 2008 р. слідує, що він, ОСОБА_1 постійним чи службовим житлом по лінії Міністерства Оборони України не забезпечений та залишився перебувати на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

17 жовтня 2016 р. позивачем укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, контракт є строковим та його укладено до завершення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію (а.с. 45-46).

З 17 жовтня 2016 р., згідно наказу № 258 він був зарахований до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_2 на посаду техніка роти вогневої підтримки (а.с. 47).

Згідно протоколу № 9 від 10 вересня 2019 року, засіданням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та його родину виключено із квартирної черги військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із призовом та переведенням на військову службу в смт. Озерне (а.с. 48).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 1189 від 12 вересня 2019 року ОСОБА_1 знято з квартирного обліку у зв`язку з переводом для подальшого проходження служби до смт. Озерне (а.с. 49).

В наказі зазначається, що його видано на виконання вимог наказу Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (далі Інструкція), при цьому посилання на конкретну норму даної Інструкції наказ № 1189 не містить.

Однак, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилаючись на пункти 17, 18, 19 розділу VI Інструкції вказав на правомірність дій житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо зняття позивача із квартирного обліку.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами (стаття 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до частини першої статті 31 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, ЖК та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР, Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Згідно з підпунктом 2 пункту 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті. Зокрема, громадяни знімаються з квартирного обліку у випадку виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 40 ЖК Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках, зокрема, виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.

Так, відповідно до пункту 17 розділу VI Інструкції, у разі переміщення військовослужбовця, який перебуває на обліку, по військовій службі до іншої військової частини житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) на підставі наказу про переміщення до нового місця служби на найближчому засіданні, але не пізніше місяця з дати виключення зі списків особового складу військової частини приймає рішення щодо виключення з обліку у військовій частині та направляє за встановленим порядком відповідну особову справу військовослужбовця до нового місця його служби.

Відповідно до пункту 18 розділу VI Інструкції, у разі направлення осіб, звільнених з військової служби, що перебувають на обліку у військовій частині, на військовий облік у військовий комісаріат до іншого населеного пункту іншого гарнізону вони виключаються з обліку у військовій частині та зараховуються на облік у військовому комісаріаті та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району іншого гарнізону на умовах, визначених цією Інструкцією.

В матеріалах справи відсутні дані переміщення ОСОБА_1 на підставі винесеного наказу, як то передбачають положення п. 17 розділу VI Інструкції, до іншої військової частини для подальшого несення служби.

Так само у справі відсутні докази того, що ОСОБА_1 був направлений на військовий облік у військовий комісаріат до іншого населеного пункту іншого гарнізону, що могло бути підставою для зняття його з обліку як особи, що набула права та потребує поліпшення житлових умов, у розумінні п. 17 розділу VI Інструкції.

Натомість матеріалами справи встановлено, що позивач після звільнення у запас у 2008 році був направлений на військовий облік до Житомирського ОМВК Житомирської області (а.с. 10).

Зареєстрованим місцем проживання позивача є кв. АДРЕСА_1 (а.с. 36).

Відповідно до пунктів 1-3 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31 липня 2018 року № 380, житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.

Військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, відповідно до статті 34 ЖК Української УРСР.

Облік ведеться в житлових комісіях військових частин (об`єднаних житлових комісіях), військових комісаріатах та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

До житлових комісій військових частин належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та військових комісаріатів, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши зазначені правові норми у їх взаємозв`язку із встановленими обставинами справи, колегія суддів вважає, що за відсутності сукупності умов передбачених пунктами 17, 18 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, у командування військової частини НОМЕР_3 не було правових підстав для зняття ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку.

Наявність обставин, які б спростовували такі висновки матеріали справи не містять та й не надані стороною відповідача в ході перегляду справи в апеляційному порядку.

Натомість, апеляційний суд не може погодитись із міркуваннями суду першої інстанції, викладеними в абз. 27 мотивувальної частини його рішення, оскільки вбачається, що в їх основу покладені хаотичні, без логічного взаємозв`язку і послідовності емоційні оціночні судження позивача щодо застосування норм права з приводу спірних правовідносин, що містяться в позовній заяві, надання аналізу яким апеляційним судом у своїй постанові буде недоцільним.

При цьому саме ці мотиви суд вважав вирішальними при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

За наведеного, рішення суду не може вважатись таким, що відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, та підлягає зміні шляхом викладу його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 липня 2020 року змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.12.2020.

Головуючий Судді