Справа № 409/1149/19
Провадження № 22-ц/810/542/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.,

учасники справи: позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 травня 2020 року, ухваленого Білокуракинським районним судом Луганської області у складі: судді Третяка О.Г. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року позивач звернувся із вказаним позовом, який мотивував тим, що між АБ «УКРГАЗБАНК» (далі Банк, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК») та відповідачем ОСОБА_1 (далі Відповідач, Позичальник) був укладений кредитний договір № 69/2013-Р від 08 квітня 2013 року (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 104550 грн на строк з 08 квітня 2013 року по 07 квітня 2020 року зі сплатою процентів 16,9 % річних.

За умовами пункту 1.2. кредитного договору, кредит надавався на придбання автомобіля марки Hyundai, моделі Accent, 2013 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В якості забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортних засобів. Предметом застави за вказаним договором застави є автомобіль марки Hyundai, моделі Accent, 2013 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить заставодавцю на праві власності.

Пунктом 3.3.4. договору застави визначено, що заставодавець зобов`язаний на період дії цього договору застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок у відповідності до вимого банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надавати банку копії договору(ів) страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів за цим(и) договором(ами) страхування.

У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 08.05.2019 рік докази стосовно укладених договорів страхування за останні три роки відсутні.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов позивач звернувся з дійсним позовом до суду та просив стягнути з відповідача штраф за неналежне виконання умов договору застави, щодо страхування предмету застави в сумі 34132,50 грн та судові витрати, понесені Банком по сплаті, покласти на відповідача.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що у серпні 2018 року відповідач повністю погасив заборгованість за кредитом, стосовно інших виплат по кредиту він не повідомлявся.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 травня 2020 року позов ПАТ АБ "Укргазбанк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" штраф за неналежне виконання умов договору застави, щодо страхування предмету застави в сумі 34132,50 грн та сплачений судовий збір у сумі 1921 грн, всього 36053,50 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення повністю та ухвалити нове рішення, в якому відмовити у задоволенні позову ПАТ «Укргазбанк» у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом необґрунтовано не взято до уваги заперечення відповідача, що є порушенням норм матеріального і процесуального права; позивачем не надано доказів руху кошитів по рахунку відповідача, а також відомостей про оплату супутніх із укладенням договору послуг нотаріусів, оцінювачів тощо; на виконання Правил добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО) відповідач не мав можливості надати для огляду транспортний засіб, щоб укласти договір страхування, оскільки відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що є населеним пунктом, який відповідно до Розпорядження КМУ від 02.12.2015 року №1275-р відноситься до населених пунктів, де здійснювалася антитерористична операція; у серпні 2018 року відповідачем було здійснено останній платіж в погашення суми заборгованості за відомостями, наданими співробітником Банку; відсутність у матеріалах справи інформації про порядок списання сплачених відповідачем платежів за договором №69/2013-Р від 08.04.2013 року не дає змоги встановити порядок зарахування сум на виконання кредитного договору, а саме основної частини заборгованості, сплати процентів за користування кредитом тощо; до суду не було надано підтверджуючих документів, стосовно того, що суми платежів не було застосовано позивачем на забезпечення дії страхового покриття, оскільки банк має право самостійно розподіляти сплачені відповідачем суми, та не зрозуміло, за який період здійснено нарахування за теперішнім позовом; відповідачем було заявлено про застосування правил ст. 268 ЦК України щодо спеціальної позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за договором застави в сумі 34132,50 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 * 100 = 192100 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що між Банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 69/2013-Р від 08 квітня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 104550 грн на строк з 08 квітня 2013 року по 07 квітня 2020 року зі сплатою процентів 16,9 % річних; кредит надавався на придбання автомобіля марки Hyundai Accent, 2013 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В якості забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортних засобів (13-18).

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Спірні відносини виникли між сторонами з приводу стягнення з відповідача на користь позивача штрафу, передбаченого умовами кредитного договору та договору застави у разі ненадання Банку відповідних договорів щодо страхування відповідачем як заставодержателем предмету застави.

Переглядаючи оскаржуване рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3.3.4. договору застави визначено, що заставодавець зобов`язаний на період дії цього договору застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок у відповідності до вимого банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надавати банку копії договору(ів) страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів за цим(и) договором(ами) страхування.

Забезпечити безперервну дію страхового покриття щодо предмету застави на строк не менший, ніж той, в межах якого заставодавець виконає свої зобов`язання за кредитним договором. Вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування (договір страхування укладається строком дії на один рік, якщо інше не передбачено внутрішніми нормативними актами банку), за якими застраховано предмет застави, в тому числі вчасно сплачувати страховий платіж, а також всі чергові страхові платежі, якщо такі платежі передбачені умовами договору страхування (у разі наявності дозволу на це у відповідності до внутрішніх нормативних актів банку).

Відповідач не заперечує не укладення ним договорів страхування предмету застави - автомобіля марки Hyundai Accent, 2013 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 за останні три роки та сплати страхових платежів.

Пунктом 4.2. договору застави встановлено, що за кожен випадок невиконання чи неналежного виконання п.3.3.4. цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф. Розмір штрафу встановлюється залежно від строку протягом якого заставодавець порушував вимоги п.3.3.4. цього договору та становить 1,5 % від заставної вартості предмета застави, визначеної у п. 2.3. цього договору, який збільшується 0,75 п.н. щомісячно наростаючим підсумком починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення (у т.ч. враховуючи місяць у якому будуть виконані всі зобов`язання зі страхування). При цьому, сплата штрафу не звільняє заставодавця від виконання зобов`язань за вказаними пунктами.

Відповідно до пункту 2.3. договору застави, предмет застави оцінено в 123 000,00 грн (а.с. 13-18).

Оскільки відповідачем протягом дії кредитного договору № 69/2013-Р та до його закінчення позичальник ОСОБА_1 не виконував умови договору застави щодо страхування предмета застави, зокрема свої обов`язки відповідно до пунктів 3.3.2.-3.3.4. договору застави, наявні підстави для його відповідальності, передбаченої пунктом 4.2 договору застави.

Встановлений пунктом 4.2. договору застави штраф за невиконання зобов`язань за договором застави не є штрафом на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, а тому мораторій на нарахування штрафів, встановлений статтею 2 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на нього не розповсюджується.

Абзаци перший та другий статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" чітко визначають, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики.

В абзацах четвертому та п`ятому статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" дійсно є посилання на " інші договірні зобов`язання, проте норми цих абзаців статті 2 розповсюджуються лише на спеціального суб`єкта та на чітко визначений об`єкт договірних зобов`язань - на виконання тимчасово переміщеними вищими навчальними закладами, тимчасово переміщеними науковими установами кредитних та інших договірних зобов`язань (крім договорів про надання освітніх послуг), які виникли до переміщення на підконтрольну українській владі територію у зв`язку із проведенням антитерористичної операції.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Сторони у п. 5.5. кредитного договору погодили звільнення сторін від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень договору на період дії форс-мажорних обставин (дії непереборної сили).

Ознаки непереборної сили наведено у пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України як надзвичайної або невідворотної за даних умов події.

Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла відвернути, і ця подія завдала збитків.

Відповідно до частини другої статті 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до статті 141 Закону України від 2 грудня 1997 року № 671/97-ВР "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Згідно з нормами статті 10 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" сертифікат Торгово-промислової палати України є єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань.

Згідно правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 759/18370/15-ц форс-мажорні обставини не є загальновідомими та мають підтверджуватися сертифікатом торгово-промислової палати.

Відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України або уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат, що засвідчують настання обставин непереборної сили для відповідача з зазначенням певного часу їх настання та дії щодо зобов`язань за договором застави від 08 квітня 2013 року відповідачем суду не надано.

Системний аналіз наведеного свідчить про те, що лише у разі настання форс-мажорних обставин, які мають бути доведені належними доказами, відповідач має бути звільнений від передбаченої договорами кредиту та застави відповідальності за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань.

Тому доводи скарги про те, що відповідач був позбавлений об`єктивної можливості здійснити страхування предмету застави з незалежних від нього причин, оскільки проживає на тимчасового окупованій території, де знаходиться і автомобіль, не можуть бути взяті до уваги як не підтверджені належними доказами.

Що стосується доводів скарги про ненадання банком доказів руху коштів по рахунку відповідача, зокрема зарахування сум на виконання кредитного договору, основної частини заборгованості, сплати процентів за користування кредитом тощо, відсутність у матеріалах справи інформації про порядок списання сплачених відповідачем платежів за договором №69/2013-Р від 08.04.2013 року, то вказане не є предметом доказування по теперішній справі.

Посилання скаржника на можливість Банку самостійно здійснити страхування предмету застави за рахунок надходжень від боржника та відсутність підтверджуючих документів стосовно того, що суми платежів не було застосовано позивачем на забезпечення дії страхового покриття, не спростовує обов`язку боржника належним чином виконати взяті на себе обов`язки щодо страхування предмету застави.

Доказів перерахування ОСОБА_1 позивачу додаткових, крім кредитних, коштів для здійснення страхування автомобілю відповідачем суду не надано.

Щодо доводів скарги про незрозумілість періоду, за який здійснено нарахування за теперішнім позовом, то таке нарахування проведено позивачем у відповідності до умов договору за три роки, що передували закінченню договору, про що йдеться у позові.

Заперечуючи в цілому проти позову та оскаржуючи рішення суду, відповідачем не надано власних розрахунків у відповідності до умов укладених договорів.

Що стосується застосування до спірних правовідносин правил ст. 268 ЦК України, то довід скарги про неврахування судом такої заяви відповідача спростовується матеріалами справи, адже ані в двох своїх запереченнях проти позову (а.с. 35-38, 53-56), ані в протоколах судових засідань та запису технічної фіксації судового процесу відсутні такі його заяви.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 01 грудня 2020 року.

Судді: