ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року

м. Харків

Справа № 643/16655/19

Провадження № 22-ц/818/1653/20

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року у складі судді Задорожної А.М. у цивільній справі № 643/16655/19 за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

08.10.2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося у суд з позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 27.02.2015 року, у сумі 31735,10 грн., а також судові витрати.

Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 27.02.2015 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8726,01 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил додаються до позовної заяви (з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами АТ КБ «ПРИВАТБАНК» можна ознайомитись на сайті http://privatbank.ua/rules).

Зі свого боку позивач виконав умови договори, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач всупереч вимог ст.ст. 509, 526, 527, 530, 549, 598, 599, 610, 617, 1054 ЦК України свої зобов`язання не виконала, грошові кошти на погашення отриманої суми кредиту не внесла, внаслідок чого утворилась заборгованість яка станом на 17.09.2019 року у розмірі 31735,10 грн., яка складається з наступного: 8363.01 грн. - заборгованість за кредитом; 5671.29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 16726.00 грн. - заборгованiсть за пенею та комiсiєю; 974.80 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з тих підстав, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим, та прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, відсоткам, пені та штрафів в повному обсязі, допустивши грубе порушення норм цивільного права. Також не надав належної оцінки погоджену сторонами та підписану відповідачем Генеральну угоду від 27.02.2015 року. Вважає, що встановивши, факт того, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подала.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України, зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, розглядає справу за апеляційною скаргою в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, в зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками, пенею та штрафів внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору є необґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості .

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 27.02.2015 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8726,01 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом (а.с. 4).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

За змістом ст.634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України, визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин правил ч.1ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг «ПРИВАТБАНКУ», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Генеральній угоді.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.02.2015 року шляхом підписання Генеральної угоди. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 27.02.2015 року погодили реструктуризувати заборгованість, зменшив її в частині відсотків, комісії та штрафу та визначив умови погашення заборгованості перед Банком (а.с. 4-5).

За визначенням поняття - реструктуризація боргу - це одна з форм реорганізації умов боргу, під час якої боржники і кредитори домовляються про відстрочення виплат заборгованостей за основною сумою кредиту і за відсотками, термін яких повинен наступити в певний період часу, а також про новий графік таких платежів.

Таким чином, уклавши генеральну угоду про реструктуризацію боргу відповідач зобов`язалася сплатити заборгованість, яка існує перед банком на умовах згідно угоди.

Сторони визначили відповідно до п. 2.1. генеральної угоди відповідач отримала строковий кредит у розмірі 8726,01 грн. на строк 36 місяці з 27.02.2015 року по 28.02.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти - щомісячний платіж в розмірі 316,58 грн. для погашення заборгованості за Кредитом. Дата останнього платежу повинна бути не пізніше 28.02.2018 року. Відповідно до п. 2.5. Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту, відсотків, винагородження згідно Генеральної угоди та Умов та правил надання банківських послуг. (а.с.4)

Крім того, відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди сторони передбачили відповідальність за порушення строків сплати заборгованості штраф в розмірі 974,80 грн. (це саме та сума, на яку було зменшено заборгованість станом на дату укладення Генеральної угоди за умови належної сплати боргу відповідно до пункту 1.1.1. загальним підсумком). При цьому, розмір тіла кредиту, процентів та штрафу був погоджений сторонами в Генеральній угоді, про що свідчить підпис відповідача.

Однак суд першої інстанції на це уваги не звернув.

Приписами ч.1 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

В своїх додаткових поясненнях до апеляційної скарги, представник позивача ОСОБА_2 вказує наступне.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав підстав відмовляти у стягненні заборгованості по тілу кредиту, відсотків по кредиту, враховуючи передбачений договором розмір відсотків у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості та нарахування штрафу.

Відповідно до п. 2.1. Генеральної угоди відповідач отримала строковий кредит у розмірі 8726,01 грн. на строк 36 місяці з 27.02.2015 року по 28.02.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць.

Таким чином, до стягнення підлягає заборгованість за процентами в межах строку кредитування (період з 27.02.2015 року по 28.02.2018 року).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 28.02.2018 року розмір нарахованих процентів складав 4340,18 грн, які і підлягають стягненню з відповідача.

Крім цього, сторони при укладенні кредитного договору передбачили відповідальність позичальника за порушення зобов`язань по договору у вигляді сплати штрафу у фіксованому розмірі - 974,80 грн. (п. 2.2 Генеральної угоди), який також підлягає стягненню з відповідача.

Загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення складає 14040,99 грн. (тіло кредиту 8726,01 грн. + відсотки 4340,18 грн. + штраф 974,80 грн.).

З урахуванням викладеного, колегією суддів було перевірено зроблений представником позивача розрахунок заборгованості.

Станом на 17.09.2019 року заборгованість за тілом кредиту становить 8726,01 грн.

Період нарахування відсотків в межах строку кредитування з 27.02.2015 року по 28.02.2018 року. Згідно розрахунку заборгованості станом на 28.02.2018 року розмір нарахованих та несплачених відсотків складає 4340,18 грн.

Сума штрафу, яка підлягає стягненню відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди скаладє 974,80 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитом, відсотками та штрафу, що підлягає стягненню станом на 17.09.2019 року складає: 8726,01 грн. + 4340,18 грн. + 974,80 грн. = 14040,99 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 та п.п. 2-4 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про частково задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.02.2015 року у загальному розмірі 14 040,99 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу та позовні вимоги частково за правилами п. 2 ч. 2, ч. 13 ст. 141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України , судові витрати , пов`язані з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції стягує з відповідача на користь позивача, а саме: 849, 85 грн. - за розгляд справи у суді першої інстанції та 1274, 78 грн. - за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, --

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; , рахунок НОМЕР_2 ) суму заборгованості по кредиту, відсоткам та штрафу за кредитним договором № б/н від 27.02.2015 року в розмірі 14 040 (чотирнадцять тисяч сорок) грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; , рахунок НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 849 (вісімсот сорок дев`ять) грн. 85 коп. у якості відшкодування судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; , рахунок НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 1274 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн. 78 коп. у якості відшкодування витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 05 березня 2020 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина