Справа № 584/681/19
Провадження № 2/584/18/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04.03.2020 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Данік Я.І.

за участю: секретаря Худайкулової О.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Путивль у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, який обґрунтувує тим, що має у приватній власності житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 22 вересня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №2463.

У цьому будинку зареєстровані також її колишній співмешканець ОСОБА_2 , відповідач у справі.

Оскільки відповідач продовжує проживати в належному їй будинку, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вчиняє постійні сварки, в результаті його дій в її господарстві сталася пожежа, в добровільному порядку не бажає виселятися з будинку, позивач просить виселити відповідача з житлового будинку АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

Суд, заслухавши представника позивача, яка позов підтримала, відповідача, який позов визнав, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 22 вересня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №2463, позивач є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с.6-8,11-13).

Крім того, на підставі рішення Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області №571-МР від 27 жовтня 2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) і передачу вказаних земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель, споруд на території м.Путивль» ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:011:0066, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

Як вбачається з копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 у вказаному будинку прописаний ОСОБА_2 , відповідач у справі (а.с.14-16).

30 серпня 2017 року, 15 квітня 2018 року та 21 жовтня 2018 року ОСОБА_3 зверталась до Путивльського ВП ГУНП в Сумській області із повідомленням про вчинення ОСОБА_2 сімейної сварки, по яким проведено перевірку та складено висновки за матеріалами перевірки (а.с.19-21).

Відповідно до акту про пожежу від 29 листопада 2018 року та довідки 15 державної пожежно-рятувальної частини Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області №15-383 від 19 грудня 2018 року, 29 листопада 2018 року в літній кухні у господарстві ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 сталася пожежа, ймовірною причиною якої є порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні та експлуатації нагрівальних печей та димарів (а.с.24,25).

Постановою Путивльського районного суду Сумської області від 11 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП вчиненого відносно ОСОБА_3 (а.с.17).

Крім того, на підставі повідомлення ОСОБА_3 від 14 квітня 2019 року за фактом неадекватної поведінки її співмешканця ОСОБА_2 проведено перевірку та профілактичну бесіду з останнім з метою недопущення вчинень правопорушень в подальшому (а.с.43,44).

Частиною 3 статті 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом.

Користування жилим приміщенням в будинках приватного житлового фонду регулюється главою 6 ЖК УРСР.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (995_004) , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (995_004) 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України, статті 156 ЖК України (5464-10) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Аналіз приведених норм закону дає підстави для висновку про те, що право користування жилим приміщенням, що належить громадянинові на праві власності, нарівні з власником виникає у членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним.

Вселився відповідач у спірне житло як співмешканець власниці будинку. Отже право користування будинком позивачки у відповідача виникло з підстав, передбачених статтею 405 ЦК України і статті 156 ЖК України. Однак, з моменту припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин, відповідач продовжує користуватися власністю позивачки на підставі сервітуту (статті 395, 397, 403 ЦК України), оскільки не є членом сім?ї власника, а позов про виселення відповідача з цих підстав вона на той час не заявляла, тобто фактично дозволила йому продовжувати користуватись належним їй будинком.

Відповідно до ч.5 ст.403 ЦК України сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки на ґрунті того, що відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого поводить себе неадекватно, постійно влаштовує сварки, які іноді переростають у бійки, в результаті дій відповідача в господарстві позивача сталася пожежа, що унеможливлює проживання позивачки у будинку, належному позивачці, разом з відповідачем, що, на переконання суду, є обставиною, яка має істотне значення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати слід покласти на позивача за її заявою (а.с.54).

Керуючись ст.ст. 15, 16, 383, 391, 403, 405, 406 ЦК України, ст.ст.12,89,141,263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 ) про виселення з житлового будинку задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.І.Данік