Справа № 727/2193/20
Провадження № 2-з/727/4/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді - Кодрян Л.І.

за участю секретаря судового засідання Кицинюка С.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ :

06.03.2020 року до Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви. Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житлове приміщення, загальною площею 350 кв.м., а саме 4-поверхову будівлю з горищними та цокольними приміщеннями і прибудинковою територією, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового приміщення, в тому числі будь-якого майна, яке знаходиться в даному житловому приміщенні.

Зазначає, що має намір подати позов до відповідача ОСОБА_2 , предметом якого буде витребування майна з чужого незаконного володіння, яке утримується в житловому АДРЕСА_1 , вартістю 700 000 грн. та стягнення завданої умисними діями відповідача матеріальної та моральної шкоди.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову вказує, що 15 березня 2017 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позички жилого приміщення. У відповідності до умов вказаного договору відповідач передав їй, а вона прийняла у строкове та безоплатне користування житлове приміщення, загальною площею 350 кв.м., а саме 4-поверхову будівлю з горищними та цокольними приміщеннями і прибудинковою територією, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Строк дії договору становить 2 роки 11 місяців, з 15 березня 2017 року по 15 лютого 2020 року. Відповідно до умов договору вона зобов`язана повернути відповідачу жиле приміщення після закінчення строку договору, тобто 16.02.2020 року. Враховуючи викладене 09 лютого 2020 року нею було повідомлено відповідача в письмовому вигляді про закінчення дії договору позички приміщення та запропоновано йому з`явитися 15.02.2020 року для підписання акту приймання-передачі мана.

Проте, ОСОБА_2 15.02.2020 року запропонував їй, щоб вона продовжувала користуватися вказаним житловим приміщенням із продовженням дії договору. Потім в примусовому порядку з погрозами вигнав її на вулицю із вказаного житлового приміщення, заборонивши забрати будь-яке майно та документи. Таким чином всі її особисті речі та матеріальні цінності на суму понад 700000 грн. залишилися в даному житловому приміщенні. Відповідач утримує дане майно та в добровільному порядку не повертає їй.

ОСОБА_1 зазначає, що їй стало відомо, про те, що відповідач має намір передати в користування чи у власність зазначений житловий будинок третім особам та саме ця обставина може ускладнити виконання рішення суду.

Посилаючись на положення ЦПК України ОСОБА_1 вважає, що існують правові підстави для забезпечення позову та просить заяву задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, що надані в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Так, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України оскільки не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №761/35501/17 (провадження №61-13918ск19).

Згідно вказаного висновку повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Крім того, до заяви не додано доказів на підтвердження того, що житловий будинокщодо якого ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту, є об`єктом права власності та кому належить вказаний об`єкт на праві власності, що перешкоджає дослідити чи не будуть порушені права інших осіб у зв`язку із застосуванням вказаних заходів. А отже, суду не надано інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема, для дотримання правил судової процедури та це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Отже, заява про забезпечення позову, підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-154, 258-261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали надіслати заявнику ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 10 березня 2020 року.

Суддя Л.І.Кодрян