У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2020 Справа №607/19330/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

05 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на транспортний засіб Toyota, модель Camry 2.5 L, номер шасі НОМЕР_1 , 2012 року випуску, об`ємом двигуна 2494 см. куб. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що предметом позову є поділ спільного майна подружжя однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , трикімнатної квартири АДРЕСА_2 та автомобіля Toyota, модель Camry 2.5 L, номер шасі НОМЕР_1 , 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . 11 жовтня 2018 року, на підставі договору купівлі-продажу, відповідачка ОСОБА_3 перереєструвала автомобіль Toyota, модель Camry 2.5 L, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на ОСОБА_4 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2019 року визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Toyota, модель Camry 2.5 L, укладеного 11 жовтня 2018 року між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_4 . Однак, здійснити перереєстрацію вказаного транспортного засобу на попереднього власника ОСОБА_3 на підставі зазначеного рішення суду неможливо, оскільки згідно вимог чинного законодавства із заявою про перереєстрацію транспортного засобу повинна звертатися відповідачка, а також вказаний автомобіль повинен пройти технічну перевірку в Регіональному сервісному центрі МВС Тернопільської області. На даний час спірний автомобіль залишається зареєстрованим за ОСОБА_4 , який може відчужити його на користь третіх осіб, що значно ускладнить розгляд спору про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру унеможливить виконання рішення суду у разі його задоволення. З цих підстав просив заяву задовольнити.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд приймає до уваги наступні обставини:

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як убачається із листа №31/19-Г-88а.з. від 19 жовтня 2018 року Регіональним сервісним центром МВС в Тернопільській області позивачу було надано відповідь на адвокатський запит його представника № 35 від 17.10.2018 р., з якого вбачається, що 11 жовтня 2018 року відбулась перереєстрація автомобіля Toyota, модель Camry 2.5 L, номер шасі НОМЕР_1 , 2012 року випуску, у зв`язку із втратою свідоцтва про реєстрацію. Того ж числа даний автомобіль був перереєстрований на нового власника на підставі договору купівлі-продажу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2019 року визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Toyota, модель Camry 2.5 L, укладеного 11 жовтня 2018 року між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_4 .

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Диспозиція ст. 149 153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів…Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, оцінюючи наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог,беручи до уваги,що накладення арешту на майно відповідача є заходом, який призводить до суворих обмежень для власника майна у користуванні його майном, відтак, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд вважає,що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити частково шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо відчуження автомобіля Toyota, модель Camry 2.5 L, номер шасі НОМЕР_1 , 2012 року випуску, об`ємом двигуна 2494 см. куб.

При цьому, суд враховує те, що саме такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь які дії щодо спірного автомобіля є достатнім і співмірним із заявленими позивачем вимогами та в той же час не буде порушувати прав відповідача та третіх осіб.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.149-154,259,260, 353,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо відчуження автомобіля Toyota, модель Camry 2.5 L, номер шасі НОМЕР_1 , 2012 року випуску, об`ємом двигуна 2494 см. куб.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати в Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області, Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області,позивачу ОСОБА_1 , відповідачці ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на дану ухвалу подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення ухвали суду 06 березня 2020 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка