Справа № 588/2251/19
№ провадження 2/588/112/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у м. Тростянці цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. у грудні 2019 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 із метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 09.11.2010, згідно якої отримала кредит у розмірі 4100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту картковий рахунок.

Заявою відповідача підтверджується, що вона була повністю проінформована про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. Позивач забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку різними шляхами - за допомогою карти або фінансового телефону, надав можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах установленого кредитного ліміту.

Позивач вважає, що станом на 31.10.2019 відповідач має заборгованість у розмірі 325250,42 грн., яка складається з наступного: 3919,11 грн. - заборгованість за кредитом; 320201,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 1130,00 грн. - заборгованість за пенею.

Посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому заборгованість до стягнення позивачем визначена у розмірі 139214,71 грн., яка складається з наступного: 3919,11 грн. - заборгованість за кредитом; 135295,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 09.11.2010 по 30.06.2018.

Ураховуючи, що відповідач, не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на його користь 139214,71 грн. заборгованості за договором та судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Ухвалою суду від 09.01.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.45).

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні у повному обсязі, оскільки всю суму витраченого кредиту та відсотків нею сплачено самостійно, а починаючи з 2017 року позивач без узгодження з нею щомісячно списував із її карти для зарахування заробітної плати значні суми коштів у рахунок погашення кредиту. ОСОБА_1 вказала, що отримувала лише одну кредитну карту, строк дії якої вже закінчився.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За приписами статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом установлено, що 09.11.2010 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 11).

У вказаній Заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомилася і погодилася, що підтвердила своїм підписом у Заяві

До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а.с. 12, 13-36).

Проте, указані Витяги не містять підпису відповідача.

Крім того, ОСОБА_1 09.11.2010 підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду по договору SAMDN6903, за умовами якої розмір відсотків за користуванням кредитом на місяць становить 3,0 % в місяць (36,0 на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, що має бути сплачений не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним; за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена пеня у розмірі: пеня 1 (базова відсоткова ставка за договором/30 обчислюється за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується раз на місяць); за несвоєчасне погашення заборгованості більше, ніж на 30 днів передбачений штраф - 500 грн. + 5% від заборгованості (а.с.12).

З довідки позивача про видані ОСОБА_1 кредитні картки установлено, що відповідач за договором б/н отримала лише картку з номером НОМЕР_1 з терміном дії до вересня 2014 року. Отже, строк виданої відповідачу кредитної карти вже закінчився(а.с.85).

Позивачем доведено, що між сторонами 09.11.2010 року був укладений договір, строк якого закінчився 30.09.2014 року, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів та види транзакцій за основною кредитною карткою ОСОБА_1 наданих позивачем до суду установлено, що відповідач користувалася кредитними коштами і станом на 30.09.2014 року з урахування повернутих ОСОБА_1 коштів утворився борг за тілом кредиту в сумі 3919,11 грн., який згідно з розрахунком позивача з указаної дати залишається незмінним (а.с.79-84).

У межах строку дії картки позивач на суму залишку боргу за кредитом нараховував відсотки виходячи зі ставок в розмірі 30 %, 34,8 % , 36%, які не перевищують розміру відсоткової ставки узгодженої з відповідачем у Довідці про умови кредитування від 09.11.2010, яку остання підписала.

Станом на момент закінчення строку дії картки з номером НОМЕР_1 - 30.09.2014 року відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості борг ОСОБА_1 з урахуванням повернутих коштів станом на 30.09.2014 року склав 3919,11 грн. за тілом кредиту, 2259 грн. 50 коп. відсотків за користування кредитом, 500 грн. пені. (а.с.6-10).

Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку та розрахунку заборгованості (а.с. 6-8) після закінчення строку дії картки № НОМЕР_1 позивач продовжував списувати з указаної картки відсотки за користування кредитом, відповідні суми пені та штрафів.

Позивач на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України в обґрунтування підстав нарахування відсотків, пені, штрафів у період після закінчення строку дії картки з номером НОМЕР_1 не надав до суду належних доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем іншого кредитного договору після 30.09.2014 року з відповідними умовами кредитування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що між ним та ОСОБА_1 були договірні відносини, які б виникли на підставі відповідного кредитного договору у період після 30.09.2014 року.

Нарахування позивачем відсотків та неустойки після 30.09.2014 року є необґрунтованим, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, неустойку, які передбачені договором, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, проценти та неустойка нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив.

Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

Отже, після 30.09.2014 нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого ОСОБА_1 та неустойки є безпідставним.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати від відповідача сплати суму боргу за тілом кредиту, а також сум відсотків та пені, які нараховані у межах строку дії картки, борг за якими як установлено судом на момент закінчення виданої ОСОБА_1 картки, складав 3919,11 грн. за тілом кредиту, 2259 грн. 50 коп. відсотків за користування кредитом, 500 грн. пені.

Проте, на підставі розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів за кредитною карткою ОСОБА_1 судом установлено, що після закінчення строку дії картки відповідач самостійно шляхом внесення готівкових коштів, а також позивачем шляхом автоматичного списання коштів з іншої картки відповідача у період з 09.08.2016 по 28.08.2018 року у рахунок погашення кредиту сплачено кошти на загальну суму 11791,09 грн.

Таким чином, ураховуючи, що сума сплачених відповідачем після 30.09.2014 у рахунок погашення кредиту коштів (11791,09 грн.) перевищує 3919,11 грн. боргу за тілом кредиту, 2259 грн. 50 коп. боргу з відсотків за користування кредитом, 500 грн. пені станом на момент закінчення строку дії кредитного договору від 09.11.2010 року, суд дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості перед позивачем за тілом кредиту, відсотками, які б вона повинна була сплатити відповідно до умов кредитного договору від 09.11.2010 року.

Відтак, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, оскільки позивачем не доведено, що борг відповідача за тілом кредиту та відсотками з 09.11.2010 по 30.06.2018 складає 139214,71 грн., а, як установлено судом, відповідач у повному обсязі до звернення позивача з цим позовом до суду виконала належним чином обов`язки за укладеним договором від 09.11.2010 року, позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, сплачена позивачем сума судового збору не може бути стягнута з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10.03.2020 року.

Суддя М.В. Щербаченко