справа № 165/1391/17
провадження №2/165/3/20
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-ПіжукО.Р.,

за участю секретаря судового засідання Пилипчук М.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Третяка В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську в режимі відеоконференції з Подільським районним судом м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист порушенного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору недійсним, укладеним під приводом обману,

встановив:

09.06.2017 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про захист порушенного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору недійсним, укладеним під приводом обману. Вимоги мотивує тим, що між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» 28 серпня 2008 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов п.1.1 договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, долар США, в сумі 33000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 159908,10 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити за кредит в порядку і на умовах, зазначених у договорі.

За умовами п. 1.2.2 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно з Додатком №1 до Договору, але не пізніше 28 серпня 2018 року, якщо тільки не застосоується інший термін повернення кредиту відповідно до цього Договору або згідно з умовами відповідної угоди сторін.

Згідно з п. 1.3.1 договору, плата за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, встановлюється в розмірі 15 % річних.

Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування,процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов цього договору. У випадку якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором у попередньому місяці.

Вважає, що під час укладання договору, банк приховав від нього повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів його, як позичальника, в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку він сплатив би позичальнику банку, погашаючи кредит в порядку, визначеному графіком погашення заборгованості.

Зазначає, що в момент підписання кредитного договору між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», він був введений відповідачем в оману щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту.

Вказує, що в додатку №2 Договору про надання споживчого кредиту від 28.08.2008 року «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», не зазначено сум розміру комісії за надання кредиту, хоча в додатку №3 до договору «Тарифи банку» визначено розмір такої комісії в сумі 2% від суми кредиту, яка була сплачена ним у день отримання кредиту, не вказано розмір платежів за надані супутні послуги, зокрема за договорами страхування, сплатою державного мита за посвідчення договору іпотеки, послуги нотаріуса.

Стверджує, що при укладенні та виконанні кредитного договору, банк не дотримав та грубо порушив вимоги діючого законодавства та приписи Національного банку України, а саме: не виконав вимоги закону про дотримання істотних умов договору щодо надання позичальнику об`єктивної повної достовірної інформації, про умови кредиту забезпеченого іпотекою, які є істотними для такого виду договорів, а також те, що банк в умовах кредитного договору приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення подорожчання кредиту, які суттєво відрізняються від тієї реальної процентної ставки за користування кредитом та того розміру подорожчання кредиту, які були обумовлені та узгодженого між сторонами кредитного правочину в його умовах, що є ознаками введення позивача банком в оману.

За таких обставин, вважає кредитний договір недійсним та укладеним під приводом обману. Крім того, вказує, що умови договору є несправедливими, а саме пункт 1.3.1 договору передбачає порядок перегляду відсоткової ставки за користування кредитними коштами відповідно до умов договору, пункт 5.2 деталізує порядок перегляду відсоткової ставки в сторону збільшення.

Умов, що регулюють питання зменшення відсоткової ставки, кредитний договір не містить взагалі, що призводить до дисбалансу інтересів сторін.

Вказує, що п. 4.1 передбачає право банку вимагати від позичальника додаткової сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Таке положення договору ускладнює розрахунки між сторонами, оскільки подвійна облікова ставка НБУ - це змінна величина, яка в різні періоди часу складала від 10 до 22 % річних. Пункт 4.3 передбачає штраф за порушення позичальником умов договору в розмірі 500 грн.

Оскільки всі наведені вище пункти договору регулюють питання розрахунків між сторонами, їх несправедливі умови мають суттєве значення для висновку про несправедливість умов договору в цілому.

Крім того, стверджує, що при укладенні договору були допущені порушення умов чинного законодавства. Кредитний договір є неукладеним, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б однієї його істотної умови, передбаченої законодавцем.

Вказує, що в договорі про надання йому споживчого кредиту № відсутні визначені законодавством обов?язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме: не встановлено умов надання кредиту, зокрема про можливі настання валютних ризиків для позичальника, не встановлено, не розкрито обов`язкові умови щодо основних економічних і правових вимог виникнення іпотечного боргу шляхом оприлюднення їх у письмовій формі ще до укладання такого договору, не встановлено інфляційного застереження та відсутні належні дані і відомості відносно досягнутої домовленості, про розрахунки індексації інфляційних втрат вартості предмету іпотеки та збереження її реальної вартості, не надано у письмовому вигляді інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів, чим порушено Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10.05.2007 №168.

Так як вищевказані обов`язкові відомості не були визначені та не розкриті відповідачем у кредитному договорі, вважає, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами, в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавцем.

Стверджує, що договір містить несправедливі умови. Вважає, що банк приховав від позивача повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав в угоді занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів в позивача в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості.

Тому просить визнати порушеним його право споживача фінансових послуг банку та визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № від 28.08.2008 між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 ,у зв`язку з укладенням його під впливом обману зі сторони відповідача.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позові. Наголошує на підставності вимог, що підтверджено висновком №9136 судово-економічної експертизи від 08.08.2018, де вказано, що реальна процентна ставка у розмірі 20,84 % та абсолютне значення подорожчання кредиту у сумі 30229,77 дол. США, не відповідають реальній процентній ставці та абсолютному значенню подорожчання кредиту, наведеним у договорі і додатках до нього. Просить задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав наведених у запереченнях (а.с.113-114). Вказав, що пунктом 7.13 кредитного договору №0 сторони домовились вважати, що уклавши цей договір позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов`язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладанням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно з вимогами законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того зауважив, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 погоджувався з умовами кредитного договору, частково виконуючи взяті на себе зобов`язання зокрема в часині оплати заборгованості за договором кредиту. На спростування тверджень позивача стосовно підписання ним кредитного договору під впливом обману з боку банку, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 особисто добровільно виразив внутрішнє волевиявлення у підписанні кредитного договору, пройшов довготривалі етапи оформлення кредиту, що відображено у його заяві-анкеті на отримання кредиту, згоді ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на отримання кредиту ОСОБА_1 та згоді ОСОБА_6 на укладення договору поруки. 28.08.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передали трьохкімнатну квартиру у місті Нововолинську АТ «УкрСиббанк» в заставу (іпотеку). Відповідно до п. 6.1 Договору іпотеки, договір підлягає нотаріальному посвідченню і діє до повного виконання зобов`язань за цим договором, що обумовлюють основне зобов`язання. Стверджує, що ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 досягли згоди щодо істотних умов договору кредиту. У пункті 7.13 кредитного договору, позичальник підтверджував свою здатність виконувати умови даного договору, а також вказав, що повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов`язки за цим договором і погоджується з ними. Також про досягнення згоди з істотних умов договору кредиту № 0 свідчить і те, що відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , починаючи з 28.08.2008 до листопада 2013 року частково виконував умови кредитного договору, сплачуючи заборгованість по кредиту.

Представник відповідача вважає, що банком позивачу в належній формі була доведена повна інформація про необхідні умови щодо кредитного продукту, оцінку можливих змін курсу іноземної валюти на майбутній час дії кредитного договору. Також вказує, що відповідно до п. 7.13 кредитного договору позичальник підписанням цього договору підтвердив, що даний договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов`язковим для позичальника.

Наголошує, що 28.05.2015 Нововолинським міським судом Волинської області у справі №165/236/15-ц ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 28.08.2008, яким позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено в повному обсязі. Відповідачі у справі № 165/236/15-ц зустрічні позовні вимоги або заперечення на позовну заяву не подавали. Рішення у апеляційному порядку не оскаржувалось, виконується в примусовому порядку по даний час. Вказує, що лише по спливу дев?яти років після укладення кредитного договору, позичальник ОСОБА_1 прийшов до висновку, що умови договору є несправедливими, хоча, як споживач, мав право розірвати договір протягом 14-ти днів, якщо умови його не влаштовували. Представник відповідача вважає, що у такий спосіб ОСОБА_1 намагається уникнути від виконання зобов`язання за кредитом. Просить у позові відмовити за безпідставністю.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , роз`яснення експерта Андрощук О.П., дослідивши письмові докази справи, оглянувши цивільну справу №165/236/15-ц, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0, відповідно до якого банк надає позичальнику грошові кошти на споживчі цілі у вигляді кредиту у розмірі 33000,00 доларів США, що еквівалентно 159908,10 грн. та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі в терміни, передбачені цим договором, додатками до умов договору.

28 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 753,02 грн. та сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах зазначених у Договорі (а.с.25).

28 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якого є трьохкімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65 кв. м.(а.с.18,19,122).

28 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 укладено договір поруки № 224968, згідно з яким, поручителі взяли на себе зобов`язання відповідати за виконання позичальником умов кредитного договору (а.с.30-35).

У кредитному договорі №0 від 28.08.2008 вказано, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 15 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього договору, у випадку і порядку, встановленому пунктами 1.3.1, 1.3.2, 5.1, 5.2 цього договору. Кредитні кошти призначені на споживчі потреби. До складу сукупної (загальної) вартості кредиту для позичальника (його витрат) у зв`язку з отриманням кредиту на умовах цього договору включаються суми, необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим договором процентів, комісій, можливих неустойок, вартість витрат, пов`язаних з укладанням іпотечного договору, передбаченого пунктом 3.4.4. цього договору, у тому числі будь-яких змін та доповнень до нього та вартість страхування об`єкта нерухомості за іпотечним договором.

Із пункту 7.13 кредитного договору вбачається, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він дає згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов`язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладанням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно з вимогами законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживача»

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснювалось щорічне страхування предмету застави на користь банку в рекомендованій банком страховій компанії, що підтверджується копіями страхових договорів від 28.08.2008, 09.08.2010, 19.08.2011, 30.08.2011, 05.10.2012 та заявою-анкетою по добровільному страхуванню майна, відповідальності та від нещасного випадку (а.с.36-65)

Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір ОСОБА_1 підписав, будь яких змін, заперечень, доповнень до кредитного договору не вносив, не просив розірвати його у 14-ти денний строк, як споживач.

Доказів того, що позивач не був належним чином ознайомлений з кредитними документами, ОСОБА_1 , суду не надав.

Відповідно до пп. «д», «і» пункту 2 частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року із змінами, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення, тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Як встановлено судом і що підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 була надана вся інформація відповідно до зазначених Правил, про що він, під час укладання кредитного договору, не заперечував і засвідчив особистим підписом.

З кредитного договору вбачається, що укладаючи вказаний правочин, позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Підписанням цього договору позичальник свідчить, що він до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами, на яких банк здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту в банку, та свідомо обрав умови кредитування, викладені в цьому договорі.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт3 частини першої статті 3 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 Кодексу).

Як зазначено в положеннях пунктів 22, 23 статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року з наступними змінами, споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції будь якого виробу (товару), роботи чи послуги, які виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб або на придбання товарів тривалого користування (квартир, меблів, автомобілів тощо) з обов`язковим страхуванням об`єктів кредитування на користь банку протягом усього періоду користування. Споживчий кредит пов`язаний з кредитуванням кінцевого споживання.

На підтвердження вимог, позивач покликається на висновок судової економічної експертизи № 9136 від 08 серпня 2018 року, з якого вбачається, що за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.08.2008 року відповідно до базових умов, викладених на момент укладення договору підтверджується реальна процентна ставка у розмірі 20,84 %; абсолютне значення подорожчання кредиту у сумі 30229,77 доларів США, що не відповідають реальній процентній ставці та абсолютному значенню подорожчання кредиту, наведеним в зазначеному договорі і додатках до нього.

Із аналізу зазначених норм та змісту укладеного між банком та ОСОБА_1 кредитного договору та додаткових до нього договорів вбачається, що умови договору, з якими ОСОБА_1 погодився та які не порушують принципів добросовісності, рівності сторін договору, є справедливими.

У статті 89 ЦПК України вказано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Враховуючи умови договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.08.2008, його відповідність вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991, № 1023-ХІІ та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007, №168 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 за № 541/13808, щомісячний платіж в частині погашення основного боргу складає 275 доларів США.

Згідно із статтею 11 Закону «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року, що діяла в редакції станом на момент укладення договору, між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого, кредитодавець надає кошти (споживчий кредит), або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про:1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; ) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Умовами п.п. 3.4.5 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.08.2008 передбачено, що сукупна вартість кредиту визначається «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» У випадку виникнення будь-яких змін, за ініціативою сторони на підставі законодавства України, графік може бути змінений шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди. У випадку дострокового, часткового або повного погашення кредиту за ініціативою позичальника, новий графік не розраховується.

Висновок судової економічної експертизи № 9136 від 08 серпня 2018 року, на який посилається сторона позивача на підтримання своїх вимог, не може слугувати належним доказом того, що позивачу ОСОБА_1 , відповідачем не надано інформацію як споживачу щодо його кредитування за вказаним кредитним договором та додатковими договорами до нього, з якими він погодився та з якими детально був ознайомлений, а тому не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 просив визнати неналежним доказом вищевказаний висновок судової економічної експертизи у зв`язку із системними порушеннями, допущеними під час його виконання.

На спростування обставин викладених у висновку, зокрема у додатку №2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» вказує, що такий складено з розрахунком, який не відповідає вимогам чинного законодавства.

Пояснив, що п.3.4.5 Договору передбачає, що сукупна вартість кредиту визначається у додатку - «Графік платежів,визначення сукупної вартості кредиту».

Зазначає, що вказаний додаток є невід`ємною частиною кредитного договору та містить підпис ОСОБА_1 на кожному аркуші та підпис на підтвердження отримання вказаного додатку позичальником і включає в себе математичні показники щодо сплати основного боргу, відсотків та супутніх послуг, пов`язаних з обслуговуванням кредиту. Вказаний додаток відповідає вимогам п.2.1-2.5 Правил №168 щодо надання необхідної інформації. Також вважає безпідставним висновок експерта про некоректність наведених у графіку даних, так як особливості вказаного графіку визначено нормативно (правилами). Стверджує, що при проведенні розрахунків, експертом було допущено ряд помилок, що привело до неправильного вирішення питання, які були поставлені на вирішення експерта (а.с.161-166 том І)

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 28.05.2015, що набрало законної сили 09.06.2015, та не оскаржувалося до апеляційної інстанції ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку 17132 долари США 05 центів заборгованості за кредитним договором №0 від 28.08.2008 та 7758,15 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

Як вбачається з повідомлення Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області (а.с.27 том ІІ) на примусовому виконанні у відділі перебувають відкриті виконавчі провадження по примусовому виконанні виконавчих листів №165/236/15-ц від 28.05.2015 Нововолинського міського суду Волинської області про стягнення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку 17132 долари США 05 центів заборгованості за кредитним договором №0 від 28.08.2008 та 7758,15 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Вказали, що стягнення проводиться із пенсії солідарного боржника ОСОБА_5 в користь ПАТ «УкрСиббанк».

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадою. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не заперечується факт підписання кредитного договору та отримання кредитних коштів. Протягом майже шести років ОСОБА_1 вчинялися дії щодо виконання зобов`язань за кредитним договором (здійснювалися платежі).

Перед укладенням оспорюваного Кредитного договору позивач був ознайомлений у письмовій формі про: мету кредитування; тип відсоткової ставки; сукупну вартість кредиту; строк, на який одержано кредит; варіанти його повернення тощо. Волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативи позивача, при цьому останній свідомо уклав договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому тривалий час виконував його. Таким чином, при підписанні кредитного договору, ОСОБА_1 погодився з усіма умовами даного правочину і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання. В день підписання оспорюваного правочину позичальник отримав примірник кредитного договору, що дало йому додаткову можливість детально вивчити його умови.

Посилання ОСОБА_1 на те, що умови кредитного договору є несправедливими, банком при укладенні цього договору було порушено вимоги статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки банк не надав йому інформації про умови кредитування, можливі валютні ризики, що вказаний договір не містить сукупної вартості кредиту та інших фінансових зобов`язань споживача, повної інформації про умови кредитування, спростовуються встановленими судом і наведеними вище обставинами справи.

На момент укладення кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників цього правочину було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків.

В укладеному кредитному договорі визначені всі умови кредитування, зокрема розмір наданого кредиту, строк користування ним, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов`язки кредитодавця і позичальника, відповідальність сторін.

Не заслуговує на увагу і посилання позивача та його представника на те, що банк не попередив його про ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для визнання кредитного договору недійсним. Зазначені ризики мають як позичальник, так і кредитор. Проявивши належну обачливість, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, позивач міг передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні до іноземної валюти, а також - отримати кредит в національній валюті.

Всі умови кредитного договору були погоджені сторонами на час укладення кредитного договору, вибір умов кредитування з боку позичальника був добровільним, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов і власноручно їх підписали, чим взяли на себе зобов`язання виконувати їх належним чином. Підписання обома сторонами укладеного договору підтверджує той факт, що між ними було досягнуто згоди по усіх істотних умовах договору, тому суд приходить до висновку, що договір був укладений відповідно до норм Закону України «Про захист прав споживачів».

Банком було надано позичальнику всю необхідну інформацію, передбачену ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Сторонами узгоджено всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, позивач особистим підписом засвідчив (п. 7,13 кредитного договору), що до підписання цього договору він уже ознайомився з умовами кредитування, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі, виконання банком зазначених умов підтверджено позивачем, який особисто підписав кредитний договір,чим засвідчив отримання вищевказаної інформації та те, він погодився з умовами договору, на момент укладення кредитного договору позивач не навів жодних зауважень щодо змісту цього правочину, протягом тривалого часу виконував свої обов`язки за договором із повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

Суд вважає, що позивачем не доведено факту несправедливості умов кредитного договору та введення банком його в оману.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, інших належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 не було надано вичерпну інформацію щодо продукту кредиту, позивачем не надано.

Враховуючи вищенаведені норми закону, суд у задоволенні позову про визнання недйсним договору про надання споживчого кредиту № від 28.08.2008, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та громадянином ОСОБА_1 у зв`язку з укладенням його під впливом обману зі сторони банку, відмовляє.

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст. 89, ст. 110, ст. 141, ч.4 ст. 206, 263, 264 ЦПК України, на підставі Закону України «Про захист прав споживача», ст.

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 про визнання недйсним договору про надання споживчого кредиту № від 28.08.2008, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та громадянином ОСОБА_1 у зв`язку з укладенням його під впливом обману зі сторони банку, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Нововолинський міський суд Волинської області до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство "Укрсиббанк", , вулиця Андріївська, 2/12, місто Київ.

Повний текст рішення суду виготовлений 27 листопада 2020 року.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук