КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/6084/18 Головуючий у суді першої інстанції: Саранюк Л.П.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3037/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Мостової Г.І.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 26 березня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з фізичною особою № 014/3949/2/22361 від 02 вересня 2008 року.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариства «Фідобанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/3949/2/22361 від 02 вересня 2008 року.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 вересня 2018 року відкрито провадження у справі.

У березні 2019 року відповідачем ОСОБА_1 подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки (забезпечення кредиту) земельну ділянку кадастровий номер , загальною площею 0,0957 га з розташованим на ній будинком АДРЕСА_1 , а також забороною ПАТ «Фідобанк» або іншим особам вчиняти дії з продажу заставного майна або виконувати інші зобов`язання щодо предмету спору - здійснювати реєстрацію власності на третіх осіб, реєструвати в будинку третіх осіб, проникнення до будинку без його дозволу представників банку або третіх осіб.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 березня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що банком (позивачем у справі) можуть бути порушені права відповідача та права його родини, в якій є малолітні діти. Так, в даному процесі за пред`явленим позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» відповідачем не визнається заборгованість за кредитним договором, проте є підстави вважати, що майно, яке належить відповідачу, може бути відчуженим на користь третіх осіб та, у разі невжиття заходів забезпечення позову, відповідач може залишитися без єдиного житла. До того ж, нерухоме майно, що належить відповідачу, підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У додаткових письмових поясненнях просив суд апеляційної інстанції залучити до участі у справі правонаступника позивача (ТОВ «ФК «Паріс») - Акціонерне товариство «РВС Банк».

У визначений ухвалою суду строк, позивач не скористався процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про накладення арешту та забороною вчиняти дії щодо предмета іпотеки, суд першої інстанції керувався тим, що при здійсненні оцінки доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів не встановлено наявності зв`язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, колегія суддів виходить з такого.

Цивільним процесуальним законодавством передбачені заходи щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Із направлених до суду апеляційної інстанції виділених матеріалів вбачається, що до суду за захистом порушених прав звернулось Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з фізичною особою № 014/3949/2/22361 від 02 вересня 2008 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач допустив прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 02 вересня 2008 року по 21 грудня 2015 року в сумі 114 913,00 доларів США ( в гривневому еквіваленті станом на 21 грудня 2015 року 2 705 797,08 грн.), яку банк просив стягнути з відповідача на його користь.

У березні 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на предмет іпотеки (забезпечення кредиту) земельну ділянку кадастровий номер , загальною площею 0,0957 га з розташованим на ній будинком АДРЕСА_1 , а також заборонити ПАТ «Фідобанк» або іншим особам вчиняти дії з продажу заставного майна або виконувати інші зобов`язання щодо предмету спору - здійснювати реєстрацію власності на третіх осіб, реєструвати в будинку третіх осіб, проникнення до будинку без його дозволу представників банку або третіх осіб.

В обґрунтування доводів заяви посилався на те, що є підстави вважати, що нерухоме майно, що належить йому на праві власності може бути відчужене на користь третіх осіб, оскільки позивач у справі ПАТ «Фідобанк» знаходиться на стадії ліквідації і здійснює продаж активів через біржу, а тому існує небезпека викупу права вимоги заборгованості за кредитним договором № 014/3949/2/22361 від 02 вересня 2008 року факторинговою (колекторською) компанією, яка буде вимагати розрахунок в повному обсязі або продаж будинку та земельної ділянки в рахунок погашення боргу.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звертається або має намір звернутися до суду.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 111350932 від 22.01.2018 земельна ділянка кадастровий номер , загальною площею 0,0957 га з розташованим на ній будинком АДРЕСА_1 належать на праві приватної власності ОСОБА_1 (відповідач у справі).

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору № 014/3949/2/22361 від 02 вересня 2008 року, що укладений між АТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , останній передав банку в іпотеку вказане нерухоме майно, про що свідчать доводи заяви ОСОБА_1 .

В силу Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Право вимоги за договором іпотеки належить іпотекодержателю (АТ «Фідобанк»), тому саме він може їх відступити. Стаття 24 Закону «Про іпотеку» передбачає можливість відступлення прав за іпотечним договором.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави) належить виключно кредитору.

В цій справі кредитором пред`явлено позов з використанням способу судового захисту про стягнення грошового боргу з відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/3949/2/22361 від 02 вересня 2008 року.

Належність відповідачу ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна - земельної ділянки, з розташованим на ній будинком, а також реалізація кредитором (іпотекодержателем) відступлення прав за іпотечним договором не відноситься до предмета спору у даній справі.

Таким чином, надаючи оцінку доводам заяви відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що заявником не зазначено існування об`єктивних обставин, які б свідчили про те, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів вважає обґрунтованими підстави ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви відповідача про забезпечення позову і відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що оскаржувана ухвала постановлена без належної оцінки доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача фактично зводяться до заперечень проти заявлених вимог ПАТ «Фідобанк», розгляд яких не допускається на стадії вирішення заяви про забезпечення позову, оскільки при розгляді питання про забезпечення позову суд не вирішує спір по суті. Оцінка вимог та доказів з урахуванням вимог статей 77, 78,79 та 95 ЦПК України про їх належність, допустимість і достовірність проводиться судом при ухваленні рішення відповідно до статті 264 ЦПК України.

Заявлене відповідачем клопотання перед судом апеляційної інстанції про залучення до участі у справі правонаступника позивача (ТОВ «ФК «Паріс») - Акціонерне товариство «РВС Банк» задоволенню не підлягає, оскільки питання процесуального правонаступництва вирішено судом першої інстанції під час подальшого розгляду справи за пред`явленим позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2019 року залучено як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансову компанію «Паріс». Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 лютого 2020 року замінено сторону позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» на його правонаступника Акціонерне товариство «РВС Банк» у цивільній справі № 367/6084/18. Вказані обставини підтвердив у своїх письмових поясненнях представник Акціонерного товариства «РВС Банк» Цибіков О.О., із долученням електронних копій судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: