Справа № 758/666/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, -

УСТАНОВИВ:

Подільським районним судом м. Києва здійснюється розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

27.02.2020 року від відповідача надійшло клопотання про призначення судово-медичної експертизи. Як підставу для проведення вказаної експертизи відповідач зазначає, що 28.08.2019 року він звертався до Дитячої клінічної лікарні № 9 Подільського району м. Києва, де працює лікар ОСОБА_3 щодо результатів лабораторних досліджень, які проводилися для встановлення останньою діагнозів його дітей. На думку відповідача, довідки, що видавалися лікарем є недійсними на момент подання їх позивачем як доказу у цивільній справі. Крім того, на думку відповідача, рекомендації з харчування дітей, надані лікарем ОСОБА_3 на основі діагнозу непереносимості глютену, харчової алергії, лактазної непереносимості також не можуть прийматися до уваги, оскільки не надано результатів лабораторних досліджень на підтвердження вказаних діагнозів.

Таким чином, основною підставою для проведення судово-медичної експертизи, наведеною відповідачем, є необхідність спростування діагнозів, встановлених ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що лікар Дитячої клінічної лікарні № 9 Подільського району м. Києва ОСОБА_3 була лікуючим лікарем доньки головуючого по справі судді Гребенюка В.В. в розумінні ст. 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я». А відтак, на даний час виникли підстави для заявлення у справі самовідводу з огляду на наступне.

Питання відводу (самовідводу) судді врегульовано нормами ст.ст.36, 37, 39-41 ЦПК України.

При цьому, виключний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді визначений ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Статтею 3 Європейського статуту судді передбачено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й сприйматись будь-ким як неупереджений.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», в яких зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об`єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Відповідності до положень ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У відповідності до положень ст. 83 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження за порушення вимог щодо неупередженого розгляду справи, зокрема, порушення правил щодо відводу (самовідводу).

Під час розгляду справи суд має бути безстороннім і незалежним, не повинен виявляти будь-яку упередженість та особливі переконання, чітко дотримуватися вимог закону. Але, у зв`язку із вказаними обставинами, сторони по справі можуть поставити під сумнів законність дій судді і неупередженість суду.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії»).

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Частинами 8 і 9 статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у згаданих Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно зі ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Отже, для усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, з метою повного та всебічного розгляду справи, вважаю за необхідне заявити собі відвід від участі як головуючого судді у цивільній справі № 758/10056/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 39, 40, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити самовідвід, заявлений головуючим суддею Гребенюком В.В. по цивільній справі № 758/666/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, та повернути справу до канцелярію суду для проведення її перерозподілу в порядку ст.14 ЦПК України;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гребенюк