Справа № 182/291/20
Провадження № 2/0182/1140/2020
06.03.2020 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою та судових витрат.
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне.
01.07.2018 року ОСОБА_2 під розписку, в присутності свідка ОСОБА_3 , взяв в борг у нього грошові кошти в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень строком до 01.11.2018 року. До дня звернення з позовом до суду відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов`язання. 02.11.2018 року він в усній формі, під час телефонної розмови, звернувся до відповідача із вимогою повернути позику, однак, у відповідь чув лише обіцянки та не отримав грошові кошти, взяті у позику відповідачем. У зв`язку із цим вимушений звернутись до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень та судового збору в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.30-31).
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що вважає позовну заяву безпідставною у зв`язку з тим, що він не ухиляється від повернення суми боргу та не порушує взяті на себе зобов`язання. Але у зв`язку з тим, що він об`єктивно не має можливості здійснити виплату одразу ж всієї суми, повертає кошти невеликими частинами. Також, відповідач не згоден з сумою боргу, заявленою в позовній заяві ОСОБА_1 , зазначаючи, що реальна сума є меншою. Тому просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до нього про стягнення боргу за розпискою.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суддя враховує наступне.
Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В даному випадку, відповідно до вимог ст.1047 ЦК України, договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК).
За своє суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Судом встановлено, що 01.07.2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , під розписку, в присутності свідка ОСОБА_3 , взяв у борг в ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень та зобов`язався повернути до 01.11.2018 року. На підтвердження укладеного договору позики та його умов позивачем по справі був наданий оригінал власноруч написаної відповідачем розписки від 01.07.2018 року, яка посвідчує передання позикодавцем вище вказаної грошової суми (а.с.5). Проти цього факту відповідач в поданому до суду відзиві не заперечував та підтвердив отримання коштів в борг від позивача (а.с.107). Також, відповідач не заперечував, що зобов`язання не виконані в повному обсязі, але зазначив, що не згоден із вказаною сумою боргу, оскільки стверджує, що сплачує борг невеликими частинами. Однак, жодних доказів, що підтверджуюють ці твердження, суду не надав.
Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.
На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано оригінал розписки від 01.07.2018 року. Тому, ці обставини, з урахуванням вимог ст.545 ЦК України, свідчать про невиконання ОСОБА_2 боргового зобов`язання перед ОСОБА_1 .
Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язань, взятих на себе, відповідно до Договору позики і заборгованість за розпискою відповідачем добровільно не сплачується, доказів сплати частини суми боргу відповідачем не надано, суддя вважає за необхідне стягнути з відповідача суму заборгованості примусово.
Також, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 000 грн. 00 коп., сплачений останнім при подачі позову (а.с.4).
Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 128, 131, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 354, ЦПК України, ст. 15, 207, 524,1046-1049 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за розпискою від 01.07.2018 року в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал