ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа №636/20/20
Провадження №2/636/419/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Оболєнської С.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання Гамоліної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини шляхом зміни способу їх стягнення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь позивача на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінивши спосіб їх стягнення з ј частини всіх видів доходів щомісячно до 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі ј частини всіх видів доходів за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19.04.2017 року по справі № 636/4052/16-ц.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19.04.2017 року з нього на користь позивача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , в розмірі ј частини всіх доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Наразі його матеріальний стан змінився, він не має стабільного заробітку, оскільки працює на сезонних роботах та отримує нестабільний дохід. Так, за 1 квартал 2019 року його дохід склав 7420,00 грн, що в середньому складає 2473,33 грн на місяць, з 2 квартал 2019 року 12580,00 грн, що в середньому складає 4193,33 грн на місяць, а в 3 та 4 кварталі 2019 року доходу взагалі не має. У зв`язку з вищезазначеним державний виконавець нараховує заборгованість виходячи із середньої заробітної плати по Чугуївському району, що наразі складає 2246,25 грн. Також, він сплачував аліменти на утримання дружини ОСОБА_4 на підставі виконавчого листа № 636/4256/17 від 15.03.2018 року в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 01.12.22017 року та до досягнення дитиною трьох років, що складало 1353,33 грн. Вказані обставини приводять до того, що він не має можливості сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі, а тому це призводить до виникнення заборгованості та застосування до нього заходів примусового виконання рішення, що ставить позивача та його сім`ю в скрутне матеріальне положення. Крім того, на його утриманні знаходиться донька ОСОБА_6 та 21.10.2017 року він одружився з ОСОБА_7 , та наразі має нову сім`ю.

Ухвалою від 13 січня 2020 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала пояснення, аналогічні викладеним у наданому до суду відзиві, в якому зазначено, що відповідач з позовом не згодна, оскільки позивачем не надано обґрунтованих належних доказів на підтвердження викладених в позові обставин, зокрема, щодо утримання ним доньки ОСОБА_8 . Крім того, на даний час в провадженні Харківського апеляційного суду знаходиться на розгляді апеляційна скарга ОСОБА_4 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 19.09.2019 року по справі № 636/529/17, яким змінено розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання їх сина ОСОБА_5 за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19.04.2017 року, на ј частину всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак про вищевказаний судовий процес позивач не повідомив.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що вони є батьками малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19.04.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2016 року та до його повноліття (а.с.9,10).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Виходячи зі змісту ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Таким чином, вимога стягувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у зменшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Згідно вимог статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

21.10.2017 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.15).

Доводи позовної заяви позивача щодо зміни сімейного стану не можуть бути взяті до уваги, оскільки укладення ним другого шлюбу та створення нової сім`ї самі по собі не свідчать про неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, визначеному рішенням суду від 19 квітня 2017 року. Доказів того, що його дружина ОСОБА_10 перебуває на утриманні позивача, ним не надано.

Посилання ОСОБА_4 на те, що в нього на утриманні знаходиться ще донька, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд відхиляє, оскільки при призначенні аліментів на утримання сина, ОСОБА_9 , інтереси його доньки були враховані. Крім того, доказів того, що донька дійсно перебуває на його утриманні, позивачем не надано.

Твердження позивача, що підставою для зміни розміру аліментів є сам факт зміни сімейного стану, є необґрунтованими, оскільки розмір аліментів може бути зменшений судом у разі зміни сімейного стану, тобто такі зміни автоматично не є підставами для зменшення розміру сплачуваних аліментів. Факт того, що певні зміни у сімейному стані платника аліментів унеможливлюють сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі, підлягає доказуванню.

Посилання ОСОБА_4 на зміну майнового стану, а саме: згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 18.12.2019 року дохід позивача за 1 квартал 2019 року склав 7420,00 грн, за 2 квартал 2019 року 12580,00 грн, за 3 квартал 2019 року інформація про його доходи відсутня (а.с.11), в даному випадку не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки сплата аліментів на дитину у визначеному судом розмірі не є надмірним тягарем для нього, про що свідчать розрахунки заборгованості по аліментах від 06.09.2019 року та 17.12.2019 року, відповідно до яких позивач має по ним переплату (а.с.12,13), а зменшення розміру аліментів не відповідає інтересам дитини, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність ОСОБА_4 неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі, раніше визначеному рішенням суду.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач просив стягувати з нього аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не конкретизувавши спосіб стягнення у відповідності до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України: у певній частці від його заробітку або у конкретній твердій грошовій сумі, отже, суд взагалі позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги, сформульовані у такий спосіб.

Разом з тим, виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі законом надано саме стягувачу, а не платнику аліментів. Тобто, позивач має право вимагати зменшення розміру аліментів, однак не зміни способу їх стягнення, оскільки право вибору способу стягнення аліментів згідно абзацу 2 частини 3 статті 181 СК України належить їх отримувачу.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що підстав для зменшення розміру аліментів немає, оскільки, по перше, відсутні докази наявності підстав для цього, а по-друге, у позивача відсутні правові підстави для зміни способу стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 263, 265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини шляхом зміни способу їх стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений 06 березня 2020 року.

Суддя: С.А. Оболєнська