Справа № 383/372/19
Номер провадження 2/383/19/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Потапчук Н.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Завгородньої В.В.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Шевченка М.Л.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області, в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу № 383/372/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 05.11.2010 року укладено договір позики, згідно якого позивач отримав від відповідача грошову суму в розмірі 50000,00 гривень, що за домовленістю сторін є еквівалентом 6300,00 доларів США. Вказує, що зазначений договір вона не підписувала та коштів не отримувала, а отже відсутнє її волевиявлення на укладення цієї угоди, тому звернулася до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати недійсним договір позики.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено її до розгляду.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2019 року задоволено заяву представника позивача щодо забезпечення доказів у справі.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 серпня 2019 року призначено судово-почеркознавчу експертизу, на час якої зупинено провадження у справі.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2019 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

В травні 2019 року відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення вимог за позовом та вказує, що позивач була обізнана про наявність договору позики від 05.11.2010 року, власноручно його підписала та отримала кошти. На неодноразові прохання про сплату боргу в добровільному порядку позивач не реагує. Також вказує на закінчення строків позовної давності щодо визнання договору позики недійсним (т.1а.с.30-32).

Позивач та його представник адвокат Завгородня В.В. в судовому засіданні позовні вимоги про визнання недійсним договору позики підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, вказуючи, що також просить поновити їй строк звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідач та його представник - адвокат Шевченко М.Л. в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов, та просили суд відмовити в задоволені позову, у зв`язку з необґрунтованістю вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 листопада 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики (далі - Договір), за змістом якого, позичальник ОСОБА_1 отримала від позикодавця ОСОБА_2 , а той у свою чергу передав у власність позичальнику грошову суму в розмірі 50000(п`ятдесят тисяч) гривень, що на день передачі грошей відповідала еквівалентові 6300 (шість тисяч триста) доларів США за середнім курсом їх продажу комерційними банками міста Бобринець. Передачу вказаних коштів у національній валюті було здійснено до підписання Договору (а.с. 67).

Судом також встановлено, що зобов`язання за вказаним Договором з повернення у строк позики в сумі 50000 грн. позивачем не виконано, та воно не виконано в повному обсязі на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин першої та третьої ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам суспільства.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 09.12.2019 року № 3678/3679/19-27, проведеної Кропивницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, підпис від імені ОСОБА_1 та рукописний запис «Договір мною прочитано відповідає моїй волі» в договорі позики від 05.11.2010 року, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виконаний самою ОСОБА_1 (а.с. 133-136), що у свою чергу спростовує доводи відповідача про те, що вона не підписувала цей договір.

Інших доказів на обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 суду не надала.

Оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами позовні вимоги, тому суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання Договору позики від 05.11.2010 року недійсним в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 203, 215, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_2, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 05.03.2020 року.

Суддя І. М. Адаменко