Справа № 466/9520/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Шаповалової Ю.О.

справа №466/9520/19, 2-о/466/19/20

з участю представника заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Бельського Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , з участю заінтересованих осіб Солонської сільської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

встановив:

18.11.2019 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, в якому просить встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю І-ЛВ №010257, зареєстрованого 10.12.1999 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5194 на ім`я ОСОБА_2 , йому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Баканас, Балхашського району Алма-Атинської області, РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням виконкому Солонської сільської Ради народних депутатів (нині Солонська сільська рада) від 20.11.1997 йому передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0589 гектарів для ведення садівництва. На підставі вищевказаного рішення виконкому сільської ради йому 10.12.1998 видано Державний акт на право приватної власності на землю І-ЛВ №010257. Даний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5194.

При оформленні даного Державного акту на право власності на землю була припущена помилка його по батькові вказано " ОСОБА_3 ", в той час як в дійсності є " ОСОБА_4 " .

У зв`язку з чим змушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 22.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с.9).

В судовому засіданні представники заявника ОСОБА_1 та адвокат Бельський Р.Л. заяву підтримали, покликаючись на мотиви викладені в поданій до суду заяві та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Солонської сільської ради у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про слухання справи у відсутності представника (а.с.13).

Заслухавши пояснення представників заявника, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Аналогічно згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 27 червня 2002, по батькові ОСОБА_2 вказано як " ОСОБА_4 " (а.с.22).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 29 листопада 1965 року Балхашським райбюро ЗАГС, на ім"я ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказано його по батькові як « ОСОБА_4 » (а.с.23).

Як вбачається з довідки ОКП «БТІ та ЕО» №1/10941 від 30.08.2017, яка видана Третій Львівській державній нотаріальній конторі про те, що згідно даних ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на підставі свідоцтва №49045 про право власності, виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів, де по батькові ОСОБА_2 вказано як " ОСОБА_4 " (а.с.24, 25).

В судовому засіданні з письмових доказів (а.с.22, 23, 24, 25) встановлено факт належності Державного акту на право приватної власності на землю І-ЛВ №010257, зареєстрованого10.12.1998 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5194 на ім`я ОСОБА_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Баканас, Балхашського району Алма-Атинської області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відтак, невірне зазначення по батькові ОСОБА_2 в Державному акті на право приватної власності на землю І-ЛВ №010257, зареєстрованого10.12.1998 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5194 та виданого на ім`я ОСОБА_2 ", перешкоджає заявнику розпоряджатися власною земельною ділянкою.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку , що заява є підставною та її слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 247, 259, 263-265, 268, 315, 319, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

заяву задовольнити.

Встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю І-ЛВ №010257, зареєстрованого 10.12.1998 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5194 на ім`я ОСОБА_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Баканас, Балхашського району Алма-Атинської області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова