Ухвала

05 березня 2020 року

м. Київ

справа № 199/10013/18

провадження № 61-3913ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Управління - служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, Орган опіки та піклування в особі адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 усунути йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми - доньками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом надання йому систематичних побачень з дітьми без присутності відповідача: щотижня у вихідні з суботи на неділю не менш ніж 24 години, а саме - з суботи, починаючи у проміжок з 12:00 до 14:00 і повертаючи дітей у неділю у проміжок з 12:00 до 14:00, з можливістю спільних ночівель; щотижня у середу з 19:00 до 20:00; частину літніх канікул для спільного відпочинку, а саме - 2-3 тиждень серпня; у дні народження доньок з 15:00 до 18:00.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 липня 2019 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з дітьми - донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом надання ОСОБА_2 систематичних побачень з дітьми без присутності відповідача, без обмеження місця прогулянок та з можливістю поїздок шляхом встановлення графіку зустрічей таким чином: щотижня на вихідні з суботи на неділю не менш ніж 24 години, а саме - з суботи, починаючи у проміжок часу з 12:00 до 14:00, і повертаючи дітей в неділю у проміжок часу з 12:00 до 14:00, з можливістю спільних ночівель за адресою місця проживання та/або тимчасового перебування батька; щотижня у середу з 19:00 до 20:00; частину літніх канікул для спільного відпочинку, а саме 2 та 3 (другий та третій) тиждень серпня; в дні народження дітей: 18 січня та 25 лютого з 15:00 до 18:00. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 липня 2019 року - без змін.

27 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в касаційній скарзі не зазначено підстави (підстав), передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, заявнику необхідно подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій вказати передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук