Провадження №2/592/55/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про поділ майна подружжя, встановлення порядку та способу участі у вихованні дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що з 22.02.2001 р. вона перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час спільного перебування у шлюбі, ними було придбано наступне нерухоме майно: земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 0,0636 га., земельна ділянка № НОМЕР_2 , площею 0,2500 га., домоволодіння житловий будинок, загальною площею 29,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно спільним сумісним майном, набуте під час шлюбу. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16.10.2015 р. шлюб між ними розірвано та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з 10.08.2015 р. Просить суд: визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння житловий будинок, загальною площею 29,4 кв.м., на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0636 га., на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_2 , площею 0,2500 га., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 мотивує тим, що з 22.02.2001 р. він перебував з відповідачем ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, під час якого мав заощадження на депозитному рахунку в АТ КБ «Приватбанк» у сумі 1650,18 доларів США. Вважає, вказані кошти спільним сумісним майном. Крім того, з боку відповідача ОСОБА_1 створюються перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить суд: визнати за ним право власності на 1/2 частину грошових коштів, а саме на 825,09 доларів США; визначити способи участі ОСОБА_3 у вихованні ОСОБА_6 шляхом безперешкодного спілкування з сином засобами телефонного зв`язку, систематичних побачень, можливості відвідування сином місця проживання, а також можливості спільного відпочинку.

Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 22.02.2001 р. сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Зарічного районного управління юстиції у м. Суми, зроблено запис № 31.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.12.2007 р. ОСОБА_3 за попередньою згодою дружини ОСОБА_1 придбав житловий будинок, з надвірними та побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2007 р. ОСОБА_3 за попередньою згодою дружини ОСОБА_1 придбав земельну ділянку загальною площею 0,3136 га. з якої 0,0636 га. під ріллю, а 0,2500 га. під будівлями та іншими угіддями.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16.10.2015 р. шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з 10.08.2015 р.

Обставини, що вищенаведене нерухоме майно, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнані сторонами.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, зазначене нерухоме майно є спільним майном подружжя, а тому у порядку поділу спільного майна подружжя слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, з надвірними та побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,3136 га., з якої 0,0636 га. - для ведення особистого селянського господарства та 0,2500 га. - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо вимог зустрічної позовної заяви, суд зазначає наступне.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 зазначив та у судовому засіданні підтвердив, що кошти на депозитний рахунок в АТ КБ «Приватбанк» у сумі 1650,18 доларів США були вкладені та зняті 18 та 19 грудня 2014 року, тобто під час шлюбу.

Кошти, відповідно до частини другої ст. 61 Сімейного кодексу України, такі як заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності та підлягають поділу.

Кошти, що не підлягають поділу: ті, які покладені на рахунки в банках до укладення шлюбу, були отримані в результаті укладенні договору дарування, спадкування, як премія, нагорода, стягнена моральна шкода за рішенням суду, страхові суми та ін. відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України.

При цьому в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11 роз`яснено для врахування судами, що у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, права зазначених установ не зачіпаються.

Таким чином, незалежно від джерел походження, кошти, які перебувають на розрахункових рахунках кожного з подружжя, які були покладені під час шлюбу (та не були отримані в результаті укладенні договору дарування, спадкування, як премія, нагорода, стягнена моральна шкода за рішенням суду, страхові суми та ін. відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України) підлягають поділу у рівних частках, навіть якщо це стипендія, пенсія та ІНШІ доходи.

ОСОБА_3 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відкритого депозитного рахунку в АТ КБ «Приватбанк» та коли був відкритий даний рахунок, а також коли набуті були кошти у сумі 1650,18 доларів США.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р., визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 3 ст. 4 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожна особа має право на проживання в сім`ї. Особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16.10.2015 р. шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Права та обов`язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків або навіть вони обоє проживають окремо від дитини.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Виховання дитини відноситься до найважливіших питань життя сім`ї, тому має вирішуватися матір`ю та батьком спільно. Це загальне законодавче правило відповідає конституційним засадам рівності прав та обов`язків жінки і чоловіка.

Правило ч. 2 ст. 157 СК України додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі статті 141 СК України.

Праву того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити йому перешкод у здійсненні свого права.

З матеріалів справи не вбачається, що також не підтверджується належними доказами позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 у зв`язку з наявними суперечностями з боку відповідача ОСОБА_1 у спілкуванні з сином, звертався до Служби у справах дітей із заявою про визначення способу участі у вихованні сина у порядку ст. 158 СК України.

Тому з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовна вимога про встановлення способу участі у вихованні дитини є передчасною, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку, з надвірними та побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,3136 га., з якої 0,0636 га. - для ведення особистого селянського господарства та 0,2500 га. - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про поділ майна подружжя, встановлення порядку та способу участі у вихованні дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Алфьоров