Справа №639/2371/20
Провадження №2-н/639/626/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Термолайф» грошових коштів невиплачених при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2020 рокузаявник звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Термолайф» грошових коштів невиплачених при звільненні, в якій просила суд стягнути з боржника на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 37 973, 00 грн.

Розглянувши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Пунктом 1 ч.1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Статтею 163 ЦПК України передбачено вимоги до форму та змісту заяви про видачу судового наказу.

Так, зокрема, у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. (п. 5, ч. 2, ст. 163 ЦПК України)

До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.(п. 4, ч. 3, ст. 163 ЦПК України)

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

До своєї заяви заявником по справі, на підтвердження невиплачених при звільненні грошових коштів, було додано довідку Пенсійного фонду за формою ОК-7 та довідку Центрального відділення АТ «ЄПБ» у м. Харкові про переказ грошових коштів.

Однак, зазначені докази не відповідають критерію належності, оскільки з них неможливо встановити дійсного розміру заборгованості по заробітній платі, яка існує перед заявником на момент звернення до суду з відповідною заявою.

Єдиним доказом на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі, у даному випадку, може бути лише довідка підприємства, яку, всупереч положенням п. 5, ч. 2, ст. 163 ЦПК України заявником надано не було.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки заявником подано заяву з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, то у видачі судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Термолайф» грошових коштів невиплачених при звільненні слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 163, 165, 166, 258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Термолайф» грошових коштів невиплачених при звільненні відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

В силу пункту 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354 (строки апеляційного оскарження) продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 27.04.2020 року.

Суддя В.В. Труханович