Постанова

Іменем України

25 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 755/16588/17-ц

провадження № 61-13563св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі»,

третя особа - Садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», третя особа - Садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року у складі судді Чех Н. А. та постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Таргоній Д. О., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом та просила зобов`язати Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») усунити перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою, кадастровий номер :66:679:0029, площею 0,0757 га, що розташована на АДРЕСА_1 (Садівницьке товариство « Південтеплоенергомонтаж» ) у Дніпровському районі міста Києва шляхом демонтажу комплексної трансформаторної підстанції № 8147 (далі - КТП) за рахунок відповідача та перенести її в інше місце відповідно до встановлених норм.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що на підставі рішення Київської міської ради від 23 жовтня 2003 року вона є власником земельної ділянки, площею 0,0757 га за вказаною вище адресою з цільовим призначенням - для ведення садівництва. Восени 2015 року на її земельній ділянці Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»), правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» без її згоди було встановлено КТП. Площа, яку займає КТП на її ділянці, складає 0,0007 га. Вона неодноразово зверталася до відповідача із заявами про усунення порушень її права власності та користування ділянкою, на що отримувала відмову, яка мотивована тим, що місце розташування КТП відповідає проектній документації та погоджене Департаментом містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації відповідно до існуючих кадастрових планів меж земельних ділянок довкола. Також посилалася на те, що нею дійсно була складена та підписана засвідчена нотаріусом заява, в якій вона надавала згоду на встановлення КТП потужністю 250 кВт на території земель загального користування, які межують з належною їй земельною ділянкою. В той же час дозволу на розміщення цієї КТП на її ділянці вона не надавала. Вважає, що встановленням без її згоди КТП на земельній ділянці порушується її право власності та створюються перешкоди у використанні власної земельної ділянки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Дніпровський районний суд міста Києва від 08 жовтня 2018 року позов задовольнив. Зобов`язав ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 на праві власності земельною ділянкою, кадастровий номер :66:679:0029, площею 0,0757 га, що розташована по АДРЕСА_1 (Садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж») у Дніпровському районі міста Києва , шляхом демонтажу КТП за рахунок відповідача та перенесення її в інше місце відповідно до встановлених норм. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Мотивував рішення суд першої інстанції тим, що позивачкою доведено, що КТП частково знаходяться на належній їй на праві власності земельній ділянці, дозволу на розміщення КТП на належній їй землі вона не давала, відтак права позивачки як власника земельної ділянки порушені і ці права, враховуючи вимоги законодавства України, підлягають відновленню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Київський апеляційний суд постановою від 06 червня 2019 року Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року залишив без змін.

Мотивував судове рішення апеляційний суд тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому, виходив з того, що права позивачки порушені, вона звернулася до суду за захистом шляхом усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії саме відповідача, оскільки КТП встановлена, введена в експлуатацію та перебуває на його балансі.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У липні 2019 року ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Касаційна скарга ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» мотивована тим, що судами не досліджено належним чином всіх доказів, які містяться в матеріалах справи, не надано оцінку його обґрунтуванням та аргументам на підтвердження своєї правової позиції та не було встановлено дійсні обставини справи. Судами не враховано того, що ОСОБА_1 09 грудня 2014 року надала нотаріально засвідчену згоду на встановлення КТП на території земель загального користування, що межує з належною їй земельною ділянкою, розташовану по АДРЕСА_1 в Садівницькому товаристві «Південтеплоенергомонтаж». Місце встановлення КТП, яка перебуває на його балансі та трасу прокладення кабелів погоджено з Департаментом містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації відповідно до існуючих на момент погодження кадастрових планів меж земельних ділянок довкола. У 2015 році КТП було встановлено за межами садиби (за парканом) позивачки, в присутності якої у серпні 2016 року зафіксовано факт розташування КТП на землях загального користування садового товариства. Межі належної ОСОБА_1 земельної ділянки як на момент встановлення КТП так і на час вирішення цього спору визначені парканом по всій довжині її фасадної частини, який встановлений позивачкою. При цьому, КТП було встановлено після відновлення і закріплення в натурі на спірній земельній ділянці межових знаків у 2014 році, тобто на землях загального користування, що належать Садівницькому товариству «Південтеплоенергомонтаж» та за попередньою згодою позивачки, а тому наявна в матеріалах справи технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, розроблена Київською обласною філією Державного підприємства «Центр земельного кадастру» в серпні 2017 року не є належним доказом знаходження КТП на земельній ділянці позивача. Також зазначило, що від КТП підключено 32 члени Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж», яких місцевим судом не було залучено до розгляду цієї справи, а рішення суду впливає на їх права та обов`язки. Тобто захистивши права позивача суди порушили законні права інших осіб - споживачів електричної енергії, які підключені до КТП.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якій просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на те, що ці рішення є законними і обґрунтованими, судами правильно застосовано норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дано належну правову оцінку доказам, наданим сторонами. При цьому зазначила, що кадастровий план належної їй земельної ділянки, що міститься в технічній документації, виготовленій у 2017 році підтверджує факт знаходження КТП в її межах. Вона надавала згоду на встановлення КТП на території земель загального користування, які межують з належною їй земельною ділянкою на не в її межах. Крім того, зазначила, що встановлюючи КТП, яка є джерелом підвищеної небезпеки, і на землю навколо якої поширюється спеціальний охоронний режим, відповідач не повинен був користуватися межами належного їй паркану, а зобов`язаний був об`єктивно визначити межі земельної ділянки на підставі актуальних даних з Державного земельного кадастру. Виміри внутрішніх та дирекційних кутів її земельної ділянки співпадають як у технічній документації 1998 року, якою користувався відповідач при встановленні КТП, так і в технічних документаціях 2014, 2017 років. Ця обставина виключає будь-які сумніви щодо помилковості обраного відповідачем місця для встановлення КТП, оскільки це місце згідно з трьома технічними документаціями із землеустрою знаходяться в мажах її земельної ділянки. Також, зазначила, що безпідставним є посилання відповідача, що рішення суду впливає на права та обов`язки 32 осіб, які не були залучені до розгляду цієї справи, оскільки КТП встановлення на замовлення лише одного члена товариства.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

06 грудня 2019 року справа № 686/23415/18 надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішення Київської міської ради від 23 жовтня 2003 року № 100/973 вирішено, зокрема: затвердити проект відведення земельних ділянок громадянам, членам Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» у приватну власність; передати громадянам, членам Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» у приватну власність земельні ділянки; передати Садівницькому товариству «Південтеплоенергомонтаж» у приватну власність земельну ділянку для загального користування (частину вулиці Пілот ) площею 0,02 га за рахунок земель міської забудови. Серед переліку земельних ділянок, які вирішено передати громадянам у власність, вказано і земельну ділянку АДРЕСА_1 .

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 14 жовтня 2004 року, серії КВ № 121705 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0757 га, розташованої на АДРЕСА_1 ( Садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж») у Дніпровському районі міста Києва , з цільовим призначенням - для ведення садівництва.

09 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карташевою Н. В. було засвідчено справжність підпису ОСОБА_1 на заяві до компетентних органів про згоду на встановлення комплексної трансформаторної підстанції потужністю 250 кВт на території земель загального користування, які межують з належною їй на праві власності земельною ділянкою АДРЕСА_1 .

Восени 2015 року ПАТ «Київенерго» було встановлено КТП № 8147 (250/10/0,4 кВт), яка була введена в експлуатацію, перебуває на балансі відповідача. Встановлено, що дана КТП встановлена на земельній ділянці, належній на праві власності позивачці.

З метою вирішення даного спору в позасудовому порядку позивачка зверталася неодноразово до відповідача, третьої особи, народного депутата, однак питання щодо перенесення КТП вирішено не було.

Влітку 2017 року на замовлення ОСОБА_1 було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, розташованої на АДРЕСА_1 (Садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж») у Дніпровському районі міста Києва . Абрис спірної земельної ділянки № АДРЕСА_1 містить дані, що на ній розташоване КТП.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Частинами другою, третьою статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що абрис спірної земельної ділянки № АДРЕСА_1 містить дані, що на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, розташоване КТП, а доводи сторони відповідача на те, що ОСОБА_1 дала нотаріально завірену згоду на встановлення КТП та про те, що КТП була встановлена на території земель загального користування у відповідності до технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування СТ «Південтеплоенергомонтаж» від 11 травня 1999 року, а всі дії, пов`язані з встановленням КТП були погоджені у відповідних організаціях, не заслуговують на увагу, оскільки право власності позивачки є непорушним. ОСОБА_1 на заяві до компетентних органів надала згоду на встановлення комплексної трансформаторної підстанції потужністю 250 кВт на території земель загального користування, які межують з належною їй на праві власності земельною ділянкою АДРЕСА_1 , а не на території належній їй на праві приватної власності земельної ділянки.

Встановивши порушення прав позивачки, суди дійшли правильного висновку про задоволення позову та зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку, належну ОСОБА_1 , від їхнього майна.

Встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, та не належить до компетенції касаційного суду.

Таким чином, твердження відповідача в касаційній скарзі про не доведеність розміщення на земельній ділянці позивачки КТП (її частини), не заслуговують на увагу, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини, а суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, тому з огляду на вимоги процесуального закону Верховний Суд не здійснює переоцінку доказів та встановлення нових обставин у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

В оцінці спірних правовідносин Верховний Суд також виходить з такого.

Пунктом 8.23 ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затверджених наказом Державного комітету у справах будівництва, архітектури і охорони історичного середовища від 17 квітня 1992 року № 44, визначено, що для повітряних і кабельних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів пристроїв всіх напруг встановлюються охоронні і санітарно-захисні зони, розміри яких залежать від типу і напруги енергооб`єкта.

Статтею 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» визначено, що охоронними зонами об`єктів енергетики є зона вздовж повітряних кабельних ліній електропередачі, навколо електростанцій, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв і магістральних теплових мереж, споруд альтернативної енергетики тощо для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 22 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» охоронні зони об`єктів енергетики встановлюються вздовж повітряних та кабельних ліній електропередачі та навколо електростанцій, електропідстанцій, струмопроводів і пристроїв, для забезпечення нормальних умов експлуатації об`єктів енергетики, запобігання ушкодженню, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Охоронні зони електричних станцій і підстанцій, струмопроводів та пристроїв встановлюються на певній відстані за периметром земельної ділянки, на якій ці об`єкти розміщені.

Правилами охорони електричних мереж, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 1997 року № 209 (далі - Правила), визначено розміри охоронних зон об`єктів енергетики, зокрема у пункті 5 визначено, що за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв на відстані 3 метрів від огорожі або споруди.

Згідно з пунктами 8, 9 Правил забороняється в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки, а саме: перебувати стороннім особам на території і в приміщеннях трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв, відчиняти двері і люки цих споруд, здійснювати самовільне переключення електричних апаратів та підмикання до електричних мереж; будувати житлові, громадські та дачні будинки; влаштовувати будь-які звалища; складати добрива, корми, торф, солому, дрова, інші матеріали; розпалювати вогнища; розташовувати автозаправні станції або інші сховища пально-мастильних матеріалів; накидати на струмопровідні частини об`єктів електричних мереж і наближати до них сторонні предмети, підніматися на опори повітряних ліній електропередачі, електрообладнання трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв, демонтувати їх елементи; саджати дерева та інші багаторічні насадження, крім випадків створення плантацій новорічних ялинок; влаштовувати спортивні майданчики для ігор, стадіони, ринки, зупинки громадського транспорту, проводити будь-які заходи, пов`язані з великим скупченням людей, не зайнятих виконанням дозволених у встановленому порядку робіт; запускати спортивні моделі літальних апаратів, повітряних зміїв; здійснювати зупинки усіх видів транспорту (крім залізничного) в охоронних зонах повітряних ліній електропередачі напругою 330 кВ і вище; виконувати роботи із застосуванням ударних механізмів, скидати вантажі масою понад 5 тонн, скидати і зливати їдкі і ті, що спричиняють корозію, речовини, пально-мастильні матеріали (в охоронних зонах підземних кабельних ліній електропередачі); кидати якорі, проходити із закинутими якорями, ланцюгами, лотами, волокушами і тралами (в охоронних зонах підводних кабельних ліній електропередачі). У межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється: будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, знесення будівель і споруд; здійснення усіх видів гірничих, вантажно-розвантажувальних, землечерпальних, підривних, меліоративних, днопоглиблювальних робіт, вирубання дерев, розташування польових станів, загонів для худоби, установлення дротяного загородження, шпалер для виноградників і садів, а також поливання сільськогосподарських культур; проїзд в охоронних зонах повітряних ліній електропередачі машин, механізмів загальною висотою з вантажем або без нього від поверхні дороги понад 4,5 метра; виконання земляних робіт на глибині понад 0,3 метра, а на орних землях - на глибині понад 0,45 метра, а також розрівнювання ґрунту (в охоронних зонах підземних кабельних ліній електропередачі); риболовля, збирання рослин, влаштування водопою, заготівля льоду (в охоронних зонах підводних кабельних ліній електропередачі).

Таким чином, знаходження на земельній ділянці ОСОБА_1 КТП обмежує її право на користування земельною ділянкою, так як трансформаторні підстанції згідно із зазначеними вище нормативно-правовими актами повинні перебувати в охоронній зоні об`єктів енергетики і до такої зони застосовується ряд обмежень.

Доводи касаційної скарги про те, що від КТП підключено 32 члени Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж», яких місцевим судом не було залучено до розгляду цієї справи, не заслуговують на увагу, оскільки спір виник між відповідачем та власником земельної ділянки, відновленням прав якої ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не було позбавлене права на постачання електроенергії відповідно до вимог закону в подальшому, усунувши порушення встановлені судами у цій справі.

Інші наведені у касаційній скарзі аргументи аналогічні наведеним в апеляційній скарзі та зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин справи, що під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається. При цьому Верховий Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 рокуу справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Згідно з частиною третьою статті 401 та статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року було зупинено ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2019 року, у зв`язку із залишенням цього рішення без змін необхідно поновити його виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» залишити без задоволення.

РішенняДніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило