Справа №345/610/20
Провадження № 2/345/436/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

03.03.2020 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в місті Калуші справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона згідно договору купівлі-продажу від 07.06.2013 року, є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В даному житловому будинку зареєстровані також і відповідачі, які більше року за місцем своєї реєстрації не проживають , а фактичне місце їхнього проживання на даний час невідоме, за комунальні послуги не сплачують, їх особистих речей в будинку немає. З приводу не проживання відповідачів у її житловому будинку депутатом Калуської міської ради Івано-Франківської області складено акт про встановлення факту не проживання особи. Таким чином вважає, що відповідачі не проживають у будинку без поважних причин більше встановленого законом строку, а тому втратили право на користування даним житлом, в зв`язку з чим просить позов задоволити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак у позовній заяві просила суд розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлені завчасно і належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті Калуського міськрайонного суду від 17.02.2020 року, про причини неявки чи слухання справи в їх відсутність суду заяви не подавали.

За згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 07.06.2013 року, серія ВП № 62, який посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Рожковецьким І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1866 (а.с.9-11).

В даному житловому будинку, окрім позивача, також зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою № 1913 від 13.02.2020 р., виданої ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради (а.с.17).

Також судом достовірно встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в червні 2013 році залишили місце проживання в житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і з того часу жодного разу в будинок не навідувалися , на житло не претендували. Факт відсутності відповідачів у спірному житлі підтверджено даними акту про встановлення факту не проживання особи від 11.02.2020 року, складеного депутатом Калуської міської ради, Івано-Франківської області зі слів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.18).

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що вона не може здійснити своє право власності і розпорядитися належним її майном, так як в належному їй житлі залишилися зареєстрованими відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Об`єкт права власності (спірний житловий будинок ) є житловим приміщенням, тому режим мешкання в нім регулюється нормами Житлового кодексу України.

Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Громадяни, які мають у приватній власності квартиру чи житловий будинок, мають право користуватися помешканням для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд, що закріплено у ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України.

Проживання та реєстрація сторонніх осіб в житловому будинку є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права власності в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Підстави позбавлення члена сім"ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі не належать до членів сім`ї позивача.

Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що визнання відповідачів такими, що втратили право на користування спірним житлом не завдасть істотної шкоди їх інтересам та не порушить їхні права.

Спірне житло не є власністю відповідачів та належить в цілому позивачу по справі ОСОБА_1 ..

Судом встановлено, що понад установлений законом строк ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірному житлі не мешкають, не отримують кореспонденцію за даною адресою, особистих речей у житлі не має, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладали, участі у витратах по утриманню житла не приймають, спірним житлом не цікавляться , перепон у користуванні житлом їм ніхто не чинив, з будь-якими вимогами про усунення перешкод в користуванні цим майном в установленому законом порядку не зверталися.

Такими чином, враховуючи вище встановлені судом обставини, що свідчать про не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спірному житлі понад установлений законом строк, та беручи до уваги те, що протилежного належними в розумінні ЦПК України доказами відповідачами не доведено, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 383, 386 керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя