ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

26 лютого 2020 року

м. Харків

справа № 640/3682/18

провадження № 22ц/818/33/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

заявник ОСОБА_1 ,

представник заявника - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради,

заінтересована особа - Комунальний заклад охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3»,

заінтересована особа - ОСОБА_3 ,

представники заінтересованих осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 травня 2019 року у складі судді Бондарєвої І.В.,

п о с т а н о в и в:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила призначити її опікуном недієздатної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява мотивована тим, що вона є сусідкою ОСОБА_6 , яка страждає стійким психічним розладом здоров`я і не здатна усвідомлювати своїх дій. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2007 року її було визнано недієздатною. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 січня 2008 року опікуном було визнано її батька ОСОБА_7 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Інших родичів та осіб, які бажають та мають можливість виконувати опікунські обов`язки, немає.

Внаслідок стійкого психічного розладу здоров`я ОСОБА_6 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому потребує постійної сторонньої допомоги, нагляду та догляду. Зазначає, що стан її здоров`я та матеріальне становище дозволяє приділяти увагу недієздатній ОСОБА_6 , забирати на вихідні з лікувального закладу, разом з нею ходити на прогулянки, спілкуватись, підтримувати її морально та матеріально.

Ухвалами Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2018 року та від 17 січня 2019 року до участі у справі в якості заінтересованих осіб залучено ОСОБА_3 та Комунальний заклад охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3».

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що правові підстави для призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_6 відсутні, оскільки заявник не надала доказів на підтвердження дружніх відносин з останньою та прихильності недієздатної до заявника або їх спілкування.

02 липня 2019 року ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на сьогоднішній день опікуна недієздатної ОСОБА_6 не призначено; осіб, які перебувають з останньою в сімейних та родинних стосунках та які мають можливість опікуватися недієздатною судом не встановлено; в задоволенні заяви про призначення опікуна судом першої інстанції було відмовлено за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном саме ОСОБА_1

29 жовтня 2019 року Комунальний заклад охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтвердженими наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

14 січня 2020 року ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2010 року з ОСОБА_7 , під час шлюбу з ними разом проживала донька чоловіка ОСОБА_6 та її син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_7 вона опікується недієздатною ОСОБА_6 , яка сприймає її як матір, відвідує її в лікарні, придбає продукти харчування, ліки тощо. Вона була визнана інвалідом Ш групи, яка згідно з висновком МСЄК від 01 лютого 2018 року з неї знята, а згідно з висновком ЛКК від 16 березня 2018 року № 3 вона може виконувати функції опікуна. Однак у призначенні її опікуном недієздатної ОСОБА_6 було відмовлено, оскільки на розгляді суду перебуває позов про позбавлення її батьківських прав.

Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_6 є власницею квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2007 року ОСОБА_6 було визнано недієздатною.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 січня 2008 року опікуном недієздатної ОСОБА_6 було визнано її батька ОСОБА_7 .

Мати недієздатної ОСОБА_6 ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

27 серпня 2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 за актовим записом № 272 Фрунзенським відділом актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб.

З 28 листопада 2015 року по теперішній час ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» цілодобово.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

Відповідно до протоколу № 3-18 засідання опікунської ради адміністрації Київського району Харківської міської ради від 27 березня 2018 року вважається за недоцільне призначення ОСОБА_3 опікуном падчерки ОСОБА_6 .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 представник Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради пояснила, що призначення Мельник О.О. опікуном падчерки ОСОБА_6 було визнано недоцільним у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 неодноразово притягувалась за адміністративної відповідальності за статтею 184 КпАП України за невиконання нею обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з висновком ЛКК № 32 Комунального закладу охорони здоров`я «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради Департаменту охорони здоров`я України на даний час за станом здоров`я протипоказань для виконання функцій опікуна у ОСОБА_3 не встановлено.

Згідно з Висновком судово-психіатричної експертизи № 591, складеного 18-м відділенням судово-психіатричної експертизи Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» раніше встановлений ОСОБА_3 діагноз «Деменція (епілептичне слабоумство) на даний час не знаходить свого клінічного підтвердження.

Згідно з довідкою Комунального закладу охорони здоров`я «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради Департаменту охорони здоров`я України ОСОБА_3 знята з «Д» обліку з 01 лютого 2018 року.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року в задоволенні позову Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа Комунальний заклад «Харківська спеціалізована загальноосвітня шкода-інтернат № 3» Харківської ради, відмовлено.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання кандидатів в опікуни та актом опису ОСОБА_1 проживає в трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 , в якій наявні меблі, газопостачання, електропостачання, водопостачання. В квартирі зроблено ремонт, всі кімнати окремі.

Згідно з відповіддю на запит секретаря опікунської ради Управління праці та захисту населення адміністрації Київського району Захаренко І.В. від 27 лютого 2018 року № 01-21/2060 ОСОБА_6 відвідували: у період з 10 лютого 2017 року по 15 лютого 2018 року - мачуха один раз на тиждень, регулярно в повному обсязі приносила продукти харчування та одяг; у період з 06 грудня 2017 року по 16 лютого 2018 року сусіди, проносили продукти харчування.

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша - третя статті 41 ЦК України).

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

У відповідності до частини першої статті 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.

Згідно частини четвертої статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 представник ОСОБА_3 . пояснила, що опитана в суді першої інстанції недієздатна ОСОБА_6 висловила бажання про призначення її опікуном мачуху ОСОБА_3 , а не заявницю ОСОБА_1 .

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_6 з урахуванням бажання останньої.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідно переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова