Провадження 2-др/127/47/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву відповідача в цивільній справі №127/18854/20 ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням йому професійної правничої допомоги адвокатом Аліфановою Л.І.,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала справа №127/18854/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька.

Ухвалою суду від 24.11.2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька, за клопотанням представника позивача залишено без розгляду. Питання розподілу судових витрат не вирішувалося.

24.11.2020 року відповідач ОСОБА_1 через поштову скриньку суду та після судового засідання подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якому просив стягнути з позивача ОСОБА_2 на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, надану йому адвокатом Аліфановою Л.І., в розмірі 4 000 грн.

З приводу внесеної на розгляд суду заяви суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно з приписами статті 30 наведеного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа N 755/9215/15-ц провадження N 14-382цс19).

Згідно з вимогами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, суд зазначає, що договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідач ОСОБА_1 в передбачений ст.141 ЦПК України спосіб зробив (надав суду) відповідну заяву про понесення витрат на професійну правничу допомогу. (а.с.86).

24.11.2020 року разом із заявою про ухвалення додаткового рішення відповідач ОСОБА_1 надав суду документи, які, на його думку, свідчать про надання йому адвокатом Аліфановою Л.І. професійної правничої допомоги у справі №127/18854/20, зокрема, договір про надання правничої допомоги від 10.10.2020 року, акт - розрахунок виконаних робіт на підтвердження судових витрат за надання правничої допомоги в цивільній справі №127/18854/20 від 29.10.2020 року, розрахункову квитанцію від 29.10.2020 року.

Ознайомившись із зазначеними документами суд зазначає.

Так, з п.1 Договору про надання правничої допомоги, укладеного 10.10.2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Аліфановою Л.І., вбачається, що за цим договором клієнт доручає адвокату захист його прав та інтересів, а також здійснення представництва його інтересів, пов`язаних з розглядом цивільної справи про встановлення режиму окремого проживання подружжя, що перебуватиме в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області.

Згідно акту - розрахунку виконаних робіт на підтвердження судових витрат за надання правничої допомоги в цивільній справі №127/18854/20 з 10.10.2020 року по 24.11.2020 року адвокатом Аліфановою Л.І. було надано правничу допомогу у виді проведення попередньої консультації, визначення предмету спору, необхідних доказів, збір та опрацювання наданих документів, аналіз судової практики, правовідносин, визначення обсягу документів, підготовка та складання відзиву на позовну заяву, запитів, проведення консультацій. Роз`яснень з процесуальних питань, витребування та опрацювання нових документів, складання необхідних процесуальних документів, опрацювання судової практики, підготовка та робота в судових засіданнях щодо захисту та представництву інтересів відповідача.

Однак, з наданого акту-розрахунку надання правничої допомоги у справі неможливо встановити надання правничої допомоги саме у справі про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька. Характер правової допомоги, викладений в акті, є загальним, неконкретизованим та всеохоплюючим для правової допомоги в будь-якій ситуації, в якій клієнт адвоката потребує такої допомоги, є знеособленим та не співвідноситься з предметом спору у справі №127/18854/20.

Зазначення в такому акті номеру цивільної справи, на думку суду, є формальним способом вказати на надання правничої допомоги саме в цій цивільній справі.

Крім зазначених вище договору про надання правничої допомоги та акту-розрахунку виконаних робіт, на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 гривень, останній надав суду розрахункову квитанцію про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_1 гонорару в розмірі 4 000 гривень. Ознайомившись з цією квитанцією суд встановив, що вона не містить жодного посилання на те, що розмір вказаного гонорару сплачений ОСОБА_1 адвокату за надання правничої допомоги саме у справі №127/18854/20, тобто зазначений доказ жодним чином не доводить пов`язаність таких витрат відповідача з розглядом справи №127/18854/20.

Як зазначено в третьому реченні ч. 8 ст. 148 ЦПК України у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку (5 днів з дня ухвалення рішення суду) така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи все вищевикладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як відповідач у справі №127/18854/20 не надав суду доказів понесення ним судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом саме цієї справи, ні разом із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат з позивача на його користь, ні протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у справі (24.11.2020 року), тому на підставі ч.8 ст.141 ЦПК України, заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

До вказаних висновків суд дійшов з урахування правової позиції Верховного Суду, висловленого у постанові від 07.09.2020 (справа № 910/4201/19).

Керуючись ст.ст. 10, 137, 141, 260-261, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 в цивільній справі №127/18854/20 про ухвалення додаткового рішення, в частині стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням йому професійної правничої допомоги адвокатом Аліфановою Л.І. залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: