Провадження № 2/354/250/20
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

27 лютого 2020 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Польської М.В.

при секретарі: Савчук М.І.

представника позивача адвоката Остапюк Н.О.

представника відповідача 3 Левицького Ю.Д.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Цалин Андрія Богдановича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», приватного нотаріуса Верповської Олени Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про усунення перешкод в користуванні майном,-

в с т а н о в и в:

27.12.2019 року позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду із вказаним позовом та подала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду (суддя Бабій О.М.) від 28.12.2019 року матеріали справи разом із заявою передано до Яремчанського міського суду.

В поданій заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент»: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0845 га, кадастровий номер :04:001:0331, яка знаходиться в м.Яремче, на час розгляду справи судом до ухвалення рішення суду по суті спору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне майно, до якого відноситься Ѕ частина домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 та частина земельної ділянки, яка належала заявнику та померлому на праві спільної сумісної власності. Передача заявником та померлим чоловіком майна в іпотеку не припиняла їх права власності на іпотечне майно, що безпосередньо зазначено в іпотечних договорах, майно відноситься до спадкової маси у відповідній частині. Спадкоємцем майна померлого чоловіка є заявник та їх спільний син ОСОБА_2 , як спадкоємці по закону першої черги які на день смерті спадкодавця спільно з ним проживали. ТОВ «Банк «Форум» незадовго до ліквідації передав права іпотекодержателя майна ТзОВ «ФК «Інвент», проте не повідомив заявника та її сина про вчинену дію та 24.10.2019 р. через державного реєстратора Цалина А.Б. здійснив реєстрацію на ТОВ «ФК «Інвент» права власності на іпотечне майно - житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0845 га, кадастровий номер :04:001:0331, яка знаходиться в м.Яремче. На даний час представник товариства (відповідач 3) поміняв замок на вхідних дверях до будинку, обладнав там сигналізацію і не впускає заявника в житло, де знаходяться її особисті речі. Заявник вказує, що товариство має намір відчужити майно, про що представник постійно надзвонює, приводить покупців, обмежив

доступ до будинку і земельної ділянки. Тому, у разі невжиття заходів забезпечення позову в даній справі, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як наслідок просить її заяву задовольнити.

В судовому засіданні представник заявника пояснила, що ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 в нотаріальну контору станом на січень 2019 р. не зверталася, оскільки вона прийняла спадщину, так як проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовлялася від такої. Так як від ТОВ «Банк «Форум» до відповідача 3 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» перейшло право вимоги, про яке не було повідомлено ОСОБА_1 та яке в подальшому оформило право власності на себе в позасудовому порядку, незважаючи на те, що було рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки через прилюдні торги. Отже, за час перебування справи в суді відповідач 3 може відчужити спірне майно, а його намір підтверджено зокрема і тим, що сторона відповідача 3 не допускає заявника позивача до такого спірного майна, незважаючи на те, що в будинку знаходяться особисті речі заявника, про що вона навіть зверталася до органів поліції, а також повідомляє про можливість розпорядження майном. Водночас право власності на земельну ділянку є її особистим, а тому й порушені її права як власника.

В судовому засіданні представник відповідача 3 заперечив задоволення вказаної заяви. Вказав, що заявник (позивач по справі) не є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 і їй було відомо про переуступлення прав вимоги від первісного іпотекодержателя - Банку «Форум» до ТзОВ «ФК «Інвент». Також надав для огляду в судовому засіданні ухвалу Івано-Франківського міського суду, якою справу за позовом ТОВ «Банк «Форум» до ОСОБА_3 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було закрито в зв`язку із відсутністю спадкоємців померлого станом на січень 2019 року. У своїй заяві заявник не надала вагомих доказів того, що теперішній власник спірного майна має намір його відчужити. Просив суд відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши думку представників сторін та дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 50 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У ст.150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову. Перераховуючи в ч.1 цієї статті види забезпечення позову та зазначаючи в ч.2 цієї статті про право суду вжити інші види, законодавець не надає суду право самостійно обирати вид забезпечення позову. Це порушує принцип диспозитивності процесу, тому суд при застосуванні заходів забезпечення позову повинен або задовольнити заявлене клопотання, або відмовити у його задоволенні.

Як зазначено в п.п.1,2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Про те, що між сторонами існує спір, свідчить факт звернення позивача до суду за захистом його прав.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З огляду на викладене та в зв`язку з тим, що існує реальний конфлікт між позивачем та відповідачем 3, а також з інших підстав, що може слугувати підставою відчуження майна,

суд приходить до переконання, що заявлена заявником необхідність обрання забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, належного на час спору ТОВ «ФК «Інвент», є обґрунтованою, та підлягає до задоволення.

Що стосується застосування зустрічного забезпечення, на яке вказував представник відповідача 3, то відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), що не є обов`язковим за ч.3 цієї статті в даній цивільній справі. Таких доказів суду не надано, тому підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення, передбачених ст.154 ЦПК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-153, 154, 157, 353 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (03150, м.Київ, вул.Васильківська, 55-Г, ), а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0845 га, кадастровий номер :04:001:0331, яка знаходиться в м.Яремче, на час розгляду справи судом до ухвалення рішення суду по суті спору.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 02.03.2020 року.

Головуючий суддя: М. В. Польська