Провадження № 2/641/1175/2020 Справа № 641/2246/20
24 листопада 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Маньковської О.О.,
за участю секретаря - Лосковської А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , подана в особі представника ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Соната», Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Соната-Тревел» про захист прав споживачів,-
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце, дату і час слухання справи повідомлені своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали.
За згодою позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про відшкодування збитків, моральної шкоди, а також суд може захистити цивільне право іншим способом, встановленим договором або законом.
Положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Так, судом встановлено, що у червні 2019 року ОСОБА_1 у всесвітній мережі Інтернет знайшла сайт ТОВ «ТК «Соната -Тревел», розміщену на ньому інформацію про надання туристичних послуг, зокрема, реалізацію туристичного продукту під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вартістю 3575 доларів США, відповідно якої виліт до м. Ліма Перу повинен відбутись авіаперевізником Air France рейс AF 3375/480 «Kiev-Lima», дата вильоту - 15.02.2020 року о 09 годині 45 хвилин з міжнародного аеропорту «Бориспіль» м. Київ.
Як вбачається з Рекламного туру в Перу, згідно програми якого пропонується виліт 15.02.2020 року на 12 ночей/13 днів в Перу + ніч в Амстердамі на зворотньому шляху вартістю для робітників туризму 3375 дол. США з авіа; вартістю для туристів чи супроводжуючих - 3575 дол. США з авіа(а.с. 22-24).
Згідно роздруківки з електронного кабінету за рахунком № 5853 від 19.06.2019 року надіслано розрахунок № 5853 зі строком по сплаті до 01.02.2020 року за Рекламний тур в Перу(а.с. 25).
Крім того, на ім`я ОСОБА_1 надіслано зразок заповнення платіжного доручення за рахунком на оплату № 5853 від 23.12.2019 року із сумою до сплати 43 823,88 грн., за яким позивачем на розрахунковий рахунок ПП «Соната» проведено оплату в сумі 10 000 грн., згідно квитанції АТ «Райффайзен Банк Аваль» № N1E9M5523M від 23.12.2019 року з комісією за проведення платежу - 120,00 грн. (а.с. 29,30).
Як вбачається з наданих позивачем запитів, ОСОБА_1 шляхом звернення через електронний кабінет, направлено запит щодо надання інформації з приводу Туру за програмою чи повернення грошових коштів, а також направлено повідомлення - запит, шляхом поштового відправлення, проте відповідей на запити позивача - відповідачами не надано (а.с. 31-35).
Крім того, з оглянутих посадочних документів, вбачається, що 09.02.2020 року та 10.02.2020 року на ім`я ОСОБА_1 придбано два пасажирських квитки, сполученням Харків -Київ та Київ -Харків загальною вартістю 879,60 грн. (а.с. 39,40).
Таким чином, судом встановлено, що позивачем було укладено договір із відповідачами та виконано його умови, а саме сплачено частину грошових коштів за придбання туристичного продукту.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Частинами 1 та 2 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Тож, із п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», вбачається, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Положеннями ч. ч. 1,2 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 20 ЗУ «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.
Із Закону України «Про туризм» слідує, що цей Закон визначає загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму та спрямований на забезпечення закріплених Конституцією України прав громадян на відпочинок, свободу пересування, охорону здоров`я, на безпечне для життя і здоров`я довкілля, задоволення духовних потреб та інших прав при здійсненні туристичних подорожей. Він встановлює засади раціонального використання туристичних ресурсів та регулює відносини, пов`язані з організацією і здійсненням туризму на території України.
Положеннями ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про туризм» визначено, що учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність.
Крім того, положеннями вказаної норми Закону, визначено, що суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, зокрема, є туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.
Згідно ч. 1 ст. 19-1 ЗУ «Про туризм» будь-яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування. Інформація про умови надання туристичних послуг, яку туроператор (турагент) поширює до укладення договору на туристичне обслуговування, має доводитися у доступній, наочній формі, бути розбірливою, зрозумілою та містити відомості про: 1) місце надання туристичних послуг, програму туристичного обслуговування; 2) характеристику транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорію; 3) характеристику готелів та інших об`єктів, призначених для надання послуг з тимчасового розміщення, у тому числі місце їх розташування, категорію, строки і порядок оплати готельного обслуговування; 4) види і способи забезпечення харчування під час туристичної подорожі; 5) мінімальну кількість туристів у групі, а також інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи, не пізніше ніж за три дні до початку туристичної подорожі; 6) ціну туристичних послуг.
Положеннями ч.ч. 9,12,15 ст. 20 ЗУ «Про туризм», визначено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України "Про захист прав споживачів".
Обов`язки суб`єктів туристичної діяльяності, визначені положеннями ст. 24 ЗУ «Про туризм», зокрема, надавати туристам необхідну і достовірну інформацію про туристичні послуги, права, обов`язки та правила поведінки туристів (екскурсантів), умови страхування, порядок відшкодування завданих збитків, умови відмови від послуг, правила візового митного режиму, перетинання державного кордону та іншу інформацію, передбачену цим Законом; надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором; відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані туристам (екскурсантам), іншим особам та довкіллю.
З огляду на вищенаведене, враховуючи, що відповідачем в порушення вимог законодавства не було надано детальної інформації на запити позивача з приводу туристичного туру, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання договору та стягнення понесеної матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.
При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 33 ЗУ «Про туризм», згідно якої, Суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.
Відповідно до положень ст. 1167 Цивільного кодексу України, загальними підставами відповідності за завдану моральну шкоду є спричинення моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними діями особи, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і глибину моральних страждань позивача, відношення відповідача на неодноразові звернення позивача, необхідність особистих звернень позивача та здійснення незапланованих поїздок до іншого міста, що не входить до її звичайної діяльності, що негативно відобразилось на душевному спокої, тому суд приходить до висновку про задоволення позову, в частині стягнення моральної шкоди.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем та її представником обґрунтовані, зазначені факти знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.
З урахуванням того, що позивач на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4,12,13,16 76-78, 141, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, 626, 627, ЦК України, ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1, 19-1, 20, 24, 33 ЗУ «Про туризм», суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути в рівних частинах з Приватного підприємства «Соната» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Соната-Тревел» на користь держави судовий збір у розмірі 1586 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість) гривень 30 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів апеляційної скарги.
Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя: О. О. Маньковська