Провадження № 2/761/2240/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Ганущака А.М.

представника позивача: Галаса П.В.

представника відповідача: Мамася М.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в загальному провадженні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Мамася Максима Олександровича про закриття провадження по справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту. Згідно позовних вимог позивач просить стягнути із відповідача заборгованість по кредитному договору №40.29-48/587 від 07.12.2007 року.

Разом з тим, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Мамась Максим Олександрович заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору відповідно п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України .

Вказане клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_2 отримано лист від АТ «Альфа-Банк» вих.№799 від 27.12.2019 року (копія додається), в якому Банк зазначив , що Банк 29.10.2019 року задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (рішення державного реєстратора Гаращенко В.В., Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро», м. Київ №49465791 від 01.11.2019 року), а саме: квартира, загальною площею 96,20 кв.м., жилою площею 53,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходилась в іпотеці Банку відповідно до умов іпотечного договору №013/732-1 від 07.12.2007 р., посвідченого Івановою С.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №7785 та кредитного договору №40.29-48/587 від 07.12.2007 р.; у зв`язку із задоволенням вимог Іпотекодержателя в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку» на дату державної реєстрації Банком права власності на нерухомість ОСОБА_2 прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором №40.29-48/587 від 07.12.2007 р.

Тому сторона відповідача посилається на ту обставину, що предмет спору між сторонами, який існував на момент відкриття провадження у справі, зник, так як Банк шляхом вільного волевиявлення отримав задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а іншу частину боргу простив відповідачеві, що виключає подальше вирішення питання про стягнення такої заборгованості.

Представник позивача - АТ «Альфа-Банк» поклався на розсуд суду при вирішенні вказаного клопотання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №456/847/18.

В даному випадку слід зазначити, що справа перебуває в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва з 2017 року, а відповідач у клопотанні про закриття провадження у справі вказує, що відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» позивач 29.10.2019 задовольнив забезпечну іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та простив залишок заборгованості відповідачу за кредитним договором.

У справі «Bellet v. France», Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення прав особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у даній справі з підстав, визначених п.2 ч.І ст. 255 ЦПК України та відмовляє у задоволенні клопотання про закриття провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 255, 259-261, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Мамася Максима Олександровича про закриття провадження по справі за позовом Акціонерне товариство «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: