Справа № 212/5744/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорного І.Я,

з участю секретаря Поперечної А.С.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

11 липня 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог послалася на те, що судовим наказом, виданим Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу 22.12.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ було пред`явлено до примусового виконання. Постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу від 18.01.2019 року відкрито провадження за № 58127016. Відповідач достовірно знаючи про існування судового наказу та виконавчого провадження, не виконував зобов`язання зі сплати аліментів належним чином, внаслідок чого станом на 21.06.2019 року по виконавчому провадженню утворилась заборгованість у розмірі 18921,72 грн.. Розмір заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини відповідачем була частково погашена, а саме 25.06.2019 року у сумі 17031,00 грн. та 27.06.2019 року у сумі 2900,00 грн.. За період з 04.12.2018 року по травень 2019 року сума пені за прострочення сплати аліментів на утримання доньки становить 16650,68 грн., яку просить стягнути з відповідача на її користь. Також просить стягнути на свою користь судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Єфремов В.О. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Ващенко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити уїх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши письмові матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступного висновку.

Сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу 22 грудня 2018 року виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ набрав законної сили та був звернений до примусового виконання.

Постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.01.2019 року відкрито провадження за № 58127016 з примусового виконання судового рішення.

13 березня 2019 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд судового наказу від 22.12.2018 року в справі №212/9450/18 (2-н/212/1193/18) за нововиявленими обставинами відмовлено та відповідне судове рішення залишено в силі.

Ці обставини визнаються учасниками справи, а тому не підлягають доказуванню у цій справі відповідно до ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України.

Згідно довідки-розрахунку № 372 від 26.06.2019 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини починаючи з 04.12.2018 року по 21.06.2019 року заборгованість становить 18921,72 грн..

Як вбачається з листа Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області № 420 від 05.07.2019 року, 25.06.2019 року боржником ОСОБА_4 зараховано на депозитний рахунок відділу кошти для погашення заборгованості за виконавчим документом у сумі 17031,00 грн. та 27.06.2019 року боржником ОСОБА_4 зараховано на банківський рахунок стягувача кошти у сумі 2900,00 грн..

При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача, що відповідачу певний час не було відомо про стягнення з нього аліментів, тому виникла заборгованість по сплаті аліментів, оскільки, як вбачається з ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2019 року, ОСОБА_4 звернувся до суду 13.03.2019 року з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, що свідчить про його обізнаність про стягнення з нього аліментів, однак погашення заборгованості відбулось тільки в червні 2019 року.

Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства», яким визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. Роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «С. В. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і визначила, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць множиться на кількість днів заборгованості та множиться на 1 %.

Даний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року при розгляді справи №333/6020/16-ц.

Таким чином, розмір пені, нарахованої у зв`язку з несплатою або частковою сплатою аліментів в період з грудня 2018 року по травень 2019 року, повинен обчислюватися за наведеною вище формулою, враховуючи, що фактичне погашення заборгованості відбулося 25.06.2019 року, а також те, що позивачем заявлені позовні вимоги щодо нарахування пені саме за період грудня 2018 року травень 2019 року, про що наведений в позовній заяві розрахунок, а також те, що період червня 2019 року пеня не нараховувалась.

Сума пені становить 16650,68 грн. із розрахунку:

за грудень 2018р. = 2 488,39х 1% х 175 = 4354,68 грн.,

за січень 2019р. = 2900,00 х 1% х 144 = 4176,00 грн.,

за лютий 2019 р. = 2900,00 х 1% х 116 = 3364,00 грн.,

за березень 2019р. = 2900,00 х 1% х 85 = 2 465,00 грн.,

за квітень 2019р. = 2900,00 х 1% х 55 = 1 595,00 грн.,

за травень 2019р. = 2900,00 х 1% х 24 = 696,00 грн.,

Між тим, згідно ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам заборгованість ОСОБА_4 за період з 04.12.2018 року по травень 2019 року включно, відповідно до довідки станом на 24.06.2019 року становить 16988,39 грн.. Отже, розмір нарахованої пені не перевищує обмеження встановлені ст. 196 СК України.

Що стосується розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. ч. 4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час розгляду цивільної справи № 753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018) Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому з огляду на положення ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначення його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст. ст. 6, 627 ЦК України).

Згідно матеріалів справи, професійна правнича допомога надана позивачу на підставі Договору про надання правової допомоги № 22-ф/19 від 08.04.2019 року (додаткова угода № 1 від 24.12.2019 року) і за умовами якого адвокатське об`єднання "ПЕРМАН" прийняв на себе зобов`язання надавати клієнту ОСОБА_3 необхідну правову допомогу. Згідно п. статті 4 Договору за надання юридичної допомоги клієнт зобов`язався виплатити Адвокатському об`єднанню гонорар відповідно до розрахунку вартості правової допомоги, який є невід`ємною частиною договору.

Як вбачається з квитанції № 0.0..1 від 29.11.2019 року ОСОБА_3 сплатила Адвокатському об`єднанню " ПЕРМАН" 2000 грн. за надання правової допомоги.

Відповідно зазначеного розрахунку, а також Акту виконаних робіт від 24.12.2019 року сторони домовились, що підготовка та участь адвоката у судових засіданнях становить 2000,00 гривень, з яких кількість годин становить 2,86, вартість однієї години 700,00 грн., загалом 2000,00 грн. за судове представництво.

Разом з тим, послуги з попереднього опрацювання матеріалів та законодавчої бази, що регламентує спірні правовідносини і підготовка правової позиції, збір документів, за своєю природою є тотожними діями, а крім того, у розрахунку не вказано детального опису робіт, виконаних адвокатом під час надання цих послуг «збір документів», «опрацювання матеріалів», також, не конкретизовано які саме інші процесуальні документи, окрім позовної заяви, були виготовлені адвокатом.

Крім того, представник позивача брав участь у трьох засіданнях загалом протягом 50 хвилин.

Вказане в сукупності свідчить про те, що наданий представником позивача розрахунок витрат на професійну правничу допомогу не може вважатись належним доказом розміру суми, яка заявлена до стягнення і тому, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які належить стягнути з відповідача підлягає зменшенню до 1850,00 грн..

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн..

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 137, 141, 259, 265 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2018 року по травень 2019 року включно в розмірі 16650 (шістнадцять тисяч шістсот п`ятдесят) грн. 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) 1850 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят) грн. за надання правничої допомоги

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 24 лютого 2020 року.

Суддя: І. Я. Чорний