П О С Т А Н О В А

іменем України

26 листопада 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 12 березня 2020 року у справі за позовомОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Стніславович про визнання виконавочго напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 26 лютого 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. про стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 33377,38 грн., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л .

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 12 березня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального справа. Скарга мотивована тим, що її неяка до суду 12 березня 2020 року пов`язана із перебуванням в лікарні на стаціонарному лікуванні, що є поважною причиною і що судом не враховано. Про неможливість явки до суду вона намагалася повідомити суд через Укрпошту.

Відповідач АТ «Банк Форвард», який отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги з додатками 15 жовтня 2020 року, відзив на апеляційну скаргу до суду не подав.

В суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримала, просила задоволити та скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва як незаконну.

Решта учасників належним чином повідомлялися про час розгляду справи, до суду не

- 2 -

з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що належним чином повідомлена позивачка повторно, а саме 24 грудня 2019 року та 12 березня 2020 року не з`явилася в судові засідання, не повідомила про причини неявки, заяви про розгляд справи у її відсутність не подала.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам процесуального закону.

Відповідно до положень ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.

При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду при неповідомленні причин неявки. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами процесуального закону суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чиномповідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також вказані норми законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час

- 3 -

розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Такий правовий висновок, міститься у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 740/1734/18, де залишаючи без змін судові рішення про залишення позову без розгляду, Верховний Суд вказав, що суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чиномповідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 16 березня 2020 року у справі № 390/1076/18-ц, від 19 вересня 2018 року у справі 760/1143/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 201/15122/15-ц.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи 24 грудня 2019 року та 12 березня 2020 року, що стверджується наявними у справі її розписками (а.с.115,120),

Встановивши, що позивачка повідомлена про судові засідання, проте до суду обидва рази не з`явилася та не повідомила про причини еняви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки неявка позивачки у судове засідання, призначене на 12 березня 2020 року, є повторною, а заяви про розгляд справи за відсутності позивачки до суду, на момент ухвалення відповідного процесуального рішення, не надходило.

Доводи апеляційної скарги про те, що неявка позивачки до суду 12 березня 2020 року пов`язана із її перебуванням на стаціонарному лікуванні, що є поважною причиною і що судом не враховано, необгрунтовані з викладених вище підстав, а саме у зв`язку із неповідомленням суду з боку позивачки про причини її неявки та відсутність обов`язку з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання.

Посилання у скарзі на намагання позивачки повідомити суд через Укрпошту щодо причин неявки, колегія суддів відхиляє, оскільки у справі відсутні належні та допустимі докази про це.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 12 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: