Провадження № 2-з/761/1212/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна.

Одночасно з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову.

Відповідно до зазначеної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна на електронних торгах, що проводяться ДП «СЕТАМ», з реалізації лоту № 451169 - нежилих приміщень, загальною плошею 84,3 кв.м. (№1 по №4, групи приміщень №58 в літ. А), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява вмотивована тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» подано до Шевченківського районного суду позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна.

Товариству з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ- ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29 жовтня 2020 року, укладеного між ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим № 2095 на праві приватної власності належить нерухоме майно - нежилі приміщення, загальною площею 84,3 кв.м. (№ 1 по № 4, групи приміщень № 58 в літ. А), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

З офіційного веб-сайту державного підприємства «СЕТАМ» позивачу стало відомо, що зазначене вище нерухоме майно виставлене на реалізацію шляхом проведення електронних торгів на електронному майданчику ДП «СЕТАМ» в рамках виконавчого провадження № 51492106, номер лота 432660, проведення аукціону було призначено на 02 листопада 2020 року. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 51492106, в рамках якого нерухоме майно Позивача виставлено на реалізацію, стягувачем є ОСОБА_2 , а боржником - ОСОБА_1 , виконавче провадження відкрито у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.?

Отже, оскільки нерухоме майно належить ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК», а не боржнику за виконавчим провадженням № 51492106, а предметом позову є зняття арешту з майна, позивач звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупиненням продажу арештованого майна, оскільки вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист порушених чи оспорюваних прав позивача у разі задоволення позову, так як зазначене майно буде відчужене третім особам.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи заявника, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні вказаної заяви у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Водночас, ч. 11 ст. 150 ЦПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Ураховуючи те, що представник Товариства звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна на електронних торгах, що проводиться від імені державного органу (Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб прямо заборонено Законом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер, а зупинення продажу арештованого нерухомого майна порушує права стягувача у виконавчому провадженні. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 755/1357/18 (Постанова від 13.03.2019 року).

Виходячи з наведеного, правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 149-152, 260, 352-353 ЦПК України, суд, -

У Х В АЛ И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: