ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/97/20 Справа № 180/933/17 Суддя у 1-й інстанції - Нанічкіна Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання недійсними договорів дарування та визнання права власності на Ѕ частину майна, що є спільною сумісною власністю

заяву ОСОБА_1 про відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання недійсними договорів дарування та визнання права власності на Ѕ частину майна, що є спільною сумісною власністю,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив встановити факт його проживання з ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 05 серпня 2005 року; визнати за ним право власності на Ѕ частину торгівельного павільйону площею 28 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; на Ѕ частину торгівельного павільйону, що розташований за адресою АДРЕСА_2 ; на Ѕ частину нежитлового приміщення, павільйону, площею 69,1 кв.м, що розташований по АДРЕСА_3 ; на Ѕ частину житлового будинку з господарчими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину 59% житлового будинку з господарчими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 556 (п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 28 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 03.03.2020 року ОСОБА_1 була подана заява про відмову від позову на підставі ст. 373 ЦПК України.

Розглянувши заяву про відмову від позову, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У відповідності до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з привлду спору між тими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача у цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

В суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу (ст. 373 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 373 ЦПК України, якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Колегією розяснено сторонам усі наслідки відмови позивача від позову. Позивач підтвердив обізнаність у наслідках відмови від позову та наполягав на задоволенні його заяви.

Враховуючи зазначені норми права, думку сторін, колегія суддів вважає за необхідне прийняти відмову ОСОБА_1 від позову, визнати рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2018 року нечинним та провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 206, 373, 374 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання недійсними договорів дарування та визнання права власності на Ѕ частину майна, що є спільною сумісною власністю.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2018 року визнати нечинним.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання недійсними договорів дарування та визнання права власності на Ѕ частину майна, що є спільною сумісною власністю закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко