Справа № 202/1136/20
Провадження № 2-з/202/21/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

28 лютого 2020 року місто Дніпро

Індустріальний районний суду міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Мазниці Х.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом до Акціонерного товариства "Кредобанк" , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, головний державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південно-Східного управління юстиції (м. Дніпро) Коломоєць Костянтин Васильович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталії Степанівни від 21.09.2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 1807, яким звернуто стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки № 0005/13/2-Фі від 20.12.2013 року.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подана заява, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам Акціонерного товариства "Кредобанк", приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., державному виконавцю Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південно-Східного регіонального управління юстиції (м. Дніпро) Коломойцю К.В. вчиняти дії щодо арештованого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення боргу у сумі 218 869,52 грн., а саме здійснювати продаж арештованого майна чи виконувати щодо нього інші дії, направлені на виконання виконавчого напису № 1807 від 21.09.2018 року.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що в разі здійснення державним виконавцем продажу належного їй єдиного житла і задоволення її позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виникнуть труднощі при поверненні цього майна. Тобто невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення прав та інтересів позивача.

Згідно з частиною 1 статті 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Отже, виходячи зі змісту ст. ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти, як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Статтею 150 ЦПК України визначені конкретні види забезпечення позову, що можуть бути застосовані судом.

Так, згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, тощо. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При цьому суд має застосувати такий вид забезпечення позову, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Таким чином, у випадку оскарження боржником виконавчого документа в судовому порядку суд за наявності для цього достатніх підстав може забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого документа.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Позивачем заявлено вимоги щодо забезпечення її позову шляхом заборони посадовим особам банку, державної виконавчої служби, приватному нотаріусу здійснювати продаж арештованого майна чи виконувати щодо нього інші дії, направлені на виконання виконавчого напису, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Між тим, суд вважає, що в даному випадку вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, не відповідає змісту порушеного права та предмету позовних вимог.

На переконання суду, забороною здійснювати продаж арештованого майна чи виконувати щодо нього інші дії, направлені на виконання виконавчого напису нотаріуса, будуть порушені права відповідача як кредитора позивача, оскільки майно, на яке звернуто стягнення за таким виконавчим написом, є предметом іпотеки, виконання такого виконавчого документа судом не зупинено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що підстави для забезпечення позову у спосіб, який просить застосувати позивач, відсутні, а тому в задоволенні її заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Акціонерного товариства "Кредобанк", треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, головний державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південно-Східного управління юстиції (м. Дніпро), про визнати виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, шляхом заборони посадовим особам Акціонерного товариства "Кредобанк", приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., державному виконавцю Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південно-Східного регіонального управління юстиції (м. Дніпро) Коломойцю К.В. вчиняти дії щодо арештованого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме здійснювати продаж арештованого майна чи виконувати щодо нього інші дії, направлені на виконання виконавчого напису № 1807 від 21.09.2018 року, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.Ю. Марченко