ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1078/20 Справа № 185/5764/17 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укрсоцбанк, правонаступником якого є Акціонерне товариство Альфа-Банк

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк, правонаступником якого є Акціонерне товариство Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк, правонаступником якого є Акціонерне товариство Альфа-Банк (далі АТ Укрсоцбанк, банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору кредиту № 126/08 від 15.08.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 30 250,00 доларів США зі сплатою 8,99 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 14.08.2015 року для оплати придбаного автомобіля марки «Mazda», модель «6», 2008 року випуску, чорного кольору. Банк свої зобов`язання виконав повністю. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25.10.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту станом на 12.06.2013 року в розмірі 92 853,95 грн., яке виконано відповідачем у вересні 2016 року.

Таким чином, з урахуванням тенденції щодо збільшення курсу долара США до гривні, а також зважаючи майже на трирічний період погашення суми заборгованості за рішенням Третейського суду, позичальник виконав зобов`язання за рішенням суду щодо сплати 92 853,95 грн., а також лише частково виконав зобов`язання за договором кредиту щодо сплати 11 621,27 доларів США.

У зв`язку з чим, за кредитним договором станом на 30.05.2017 року виникла заборгованість в розмірі 9 626,94 доларів США, яка складається із: 8 112,97 доларів США заборгованість за кредитом; 1 513,97 доларів США заборгованість по процентам.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 126/08 від 15.08.2008 року в розмірі 9 626,94 доларів США та судові витрати по справі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.07.2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ Укрсоцбанк, правонаступником якого є АТ Альфа-Банк, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Крім того, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 15.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 126/08, з подальшим внесенням до нього змін додатковою угодою від 13.08.2010 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 30 250,00 доларів США зі сплатою 8,99 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 14.08.2015 року для оплати придбаного автомобіля марки «Mazda», модель «6», 2008 року випуску, чорного кольору.

Відповідно до п.1.1. договору кредиту, позивач надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 30 250,00 доларів США, зі сплатою 8,99 процентів річних та з щомісячним погашення основної заборгованості рівними частками у сумі 360,00 доларів США.

Відповідач скористався кредитними коштами у сумі 30 250,00 доларів США, що підтверджується квитанцією № авт/693483 від 15.08.2008 року (а.с.14).

Відповідно до п.п.3.3.7, 3.3.9 договору кредиту, позичальник зобов`язався своєчасно та у повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання в порядку, передбаченому п.п.1.1., 2.4., 2.5 цього договору.

Згідно п.4.1. договору кредиту, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4. цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1. цього договору, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє за період прострочення.

Зазначене підтверджується копіями вказаного договору, додатком № 1 до договору (графік платежів, детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту), додатковою угодою до договору кредиту від 13.08.2010 року, що є невід`ємними частинами договору (а.с.4-9,10-11,13).

Підписи сторін під договором, додатковою угодою до договору кредиту, графіком погашення заборгованості свідчать про досягнення ними згоди за всіма умовами угоди.

Відповідно до п.1.2.2. Статуту позивача, затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів від 31.10.2016 року, Публічне акціонерне Укрсоцбанк є правонаступником усіх прав та обов`язків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк (а.с.28-43).

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.05.2017 року становить 9 626,94 доларів США, яка складається із: 8 112,97 доларів США заборгованість за кредитом; 1 513,97 доларів США заборгованість по процентам (а.с.22-25).

29 червня 2017 року ПАТ Укрсоцбанк рекомендованим відправленням надіслало ОСОБА_1 вимогу про повернення заборгованості за кредитом у вищенаведених сумах (а.с.19-20).

Судом також встановлено, що відповідно до рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25.10.2013 року у справі № 942/13 з ОСОБА_1 на користь ПАТ Укрсоцбанк стягнуто заборгованість по договору кредиту № 126/08 від 15.08.2008 року у сумі 92 853,95 грн., третейський збір у сумі 1 328,54 грн.

На підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25.10.2013 року у справі № 942/13 Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Укрсоцбанк заборгованості по договору кредиту № 126/08 від 15.08.2008 року у сумі 92 853,95 грн., третейського збору у сумі 1 328,54 грн. та пред`явлено його до виконання.

Як зазначено у рішенні Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25.10.2013 року заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту станом на 12.06.2013 року склала 92 853,95 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом у сумі 11 353,49 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 12.06.2013 року становить 90 748,45 грн.; заборгованість за відсотками у сумі 79,94 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 12.06.2013 року становить 638,94 грн.; пеня у сумі 1 466,56 грн.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 42536253 від 12.09.2016 року державним виконавцем Павлоградського МР ВДВС Василенко І.В. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/30985/13-ц, виданого 27.02.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Укрсоцбанк заборгованості за кредитним договором в розмірі 92 853,95 грн. на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності, прийшовши до висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію, зміст якої зводиться до того, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав (виконав не у повному обсязі), відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця у цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як установлено судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25.10.2013 року у справі № 942/13 з ОСОБА_1 на користь ПАТ Укрсоцбанк стягнуто заборгованість по договору кредиту № 126/08 від 15.08.2008 року у сумі 92 853,95 грн., третейський збір у сумі 1 328,54 грн.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 42536253 від 12.09.2016 року державним виконавцем Павлоградського МР ВДВС Василенко І.В. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/30985/13-ц, виданого 27.02.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Укрсоцбанк заборгованості за кредитним договором в розмірі 92 853,95 грн. на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Таким чином, у зв`язку зі зверненням кредитора до суду з позовом у справі № 942/13 змінився строк виконання основного зобов`язання та припинилось право кредитора на нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач, сплативши заборгованість в розмірі 92 853,95 грн. за рішенням Третейського суду, лише частково виконав зобов`язання за кредитним договором щодо сплати 11 621,27 доларів США, так як курс долара США до гривні значно збільшився, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні.

У даному випадку позивач, як кредитор за кредитним договором відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2013 році звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту № 126/08 від 15.08.2008 року, визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що саме 92 853,95 грн. є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та пеню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укрсоцбанк, правонаступником якого є Акціонерне товариство Альфа-Банк залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко