ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6416/20 Справа № 211/2032/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання- Голуб О.О.

сторони справи:

заявник- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Публічне акціонерне товариство «Комерційний Індустріальний Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року, про заміну сторони виконавчого провадження, яка постановлена суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту ухвали відсутні), -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою та просив замінити у справі №211/2032/15-ц сторону - стягувача з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 274 848,00 грн. та судового збору в розмірі 1374,24 грн. з кожного.

В обґрунтування вимог зазначив, що рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18.02.2016 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

20 січня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги №114/15 від 20.01.2016 року. Відповідно до умов цього Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №014/6817/31100/73 від 23.01.2007 року, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Окрім того, 20 січня 2016 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги №20 К-П від 20.01.2016 року. Відповідно до умов цього Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №014/6817/31100/73 від 23.01.2007 року, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Також, 21 січня 2016 року, між ТОВ «ФК «ПОЗИКА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги №240/ФК-16 від 21.01.2016 року. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №014/6817/31100/73 від 23.01.2007 року, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . На підставі чого, ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло права кредитора до ОСОБА_1 , тому заявник просив суд замінити сторону виконавчого провадження.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Публічне акціонерне товариство «Комерційний Індустріальний Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження, задоволена.

Замінено сторону виконавчого провадження у цивільній справі №211/2032/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, а саме стягувача - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Боржник ОСОБА_2 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, ставить питання про її скасування та ухвалення нового рішення, яким відмовити заявнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції, розглянувши заяву про заміну сторони виконавчого провадження без його участі порушив його Конституційні права на справедливий суд та правову допомогу. Наголошує на тому, що він є хворою людиною, інших заробітків чи доходів від здійснення будь-якої іншої діяльності не має, оскільки є безробітним, має тяжкі захворювання, які прогресують, що підтверджено наявними у справі медичними довідками, виписними епікризами, які підтверджують тривалий час лікування на стаціонарі в медичних закладах. Також зазначає, що по кредитному договору він був тільки поручителем, ніяких грошей не отримував, при спілкуванні з ОСОБА_1 , остання йому повідомила, що до неї ніяких претензій ніхто не пред`являє, тому вона не буде з`являтися до суду. Вказує, що про оскаржуване судове рішення дізнався випадково, прийшовши в суд щоб дізнатися дату судового засідання.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18.02.2016 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно у сумі 274848,35 грн. (а.с. 34-36).

Позовна заява до суду надійшла 08.04.2015 р. та подана повноважною особою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», тому ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було належним позивачем у справі.

Відповідно до наданого до суду Договору відступлення права вимоги №114/15 від 20.01.2016 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №014/6817/31100/73 від 23.01.2007 року, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Окрім того, 20.01.2016 між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА», відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір відступлення права вимоги №20 К-П від 20.01.2016 року, відповідно до умов якого, відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №014/6817/31100/73 від 23.01.2007 року, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

21.01.2016 року між ТОВ «ФК «ПОЗИКА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір відступлення права вимоги №240/ФК- 16 від 21.01.2016 року, відповідно до умов якого, відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №014/6817/31100/73 від 23.01.2007 року, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , (а.с.87-98- договори відступлення, виписки з Єдиного реєстру, а.с.104 наказ від 12.05.2014 року).

Відомостей про визнання зазначених вище договорів відступлення права вимоги недійсними матеріали справи не містять.

Суд встановив, що ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло права кредитора до ОСОБА_3 на законних підставах.

Внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги відбулася заміна кредитора за рішенням суду від 18.02.2016 року по справі №211/2032/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 274 848,00 грн., та судового збору в розмірі 1374,24 грн., з кожного.

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» вибуло, прав стягувача набуло ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

На час переходу права вимоги за судовим рішенням №211/2032/15-ц від 18.02.2016 року, колишній стягувач володів правом вимоги за кредитним договором №014/6817/31100/73 від 23.01.2007, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження на його правонаступника, виходив з того, що внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги відбулася заміна кредитора Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на нового кредитора, його правонаступника» ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке набуло прав стягувача.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції та не погоджується із доводами скаржника ОСОБА_2 , викладеними в апеляційній скарзі, виходячи з наступного.

Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Ураховуючи викладене, зокрема, пункти 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобовязанні, утому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Підставою для скасування ухвали суду першої інстанції про заміну сторони виконавчого провадження, скаржник зазначив розгляд справи без його участі і неналежного повідомлення.

Згідно з ст. 442 ч. 3 ЦПК України, суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги зазначає наступне.

З матеріалів справи видно, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у цій цивільній справи знаходиться в провадженні Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з 05 вересня 2016 року (а.с.85, т.1).

Матеріалами справи встановлено, що за час вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, з 05 вересня 2016 по день ухвалення оскаржуваної ухвали 17 лютого 2020 року (3 роки і майже 5 місяців) судом першої інстанції двічі постановлювались ухвали про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ухвала судді Ткаченка С.В. від 25 листопада 2016 року та ухвала судді Ніколенко Д.М. від 09 серпня 2017 року (а.с.125-126, т.1, а.с.1-2, т.2), які двічі були скасовані судом апеляційної інстанції з підстав розгляду справи за відсутністю боржника ОСОБА_2 і його неналежного повідомлення (ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року (а.с.168-169, т1), та за відсутністю боржника ОСОБА_1 і її неналежного повідомлення (постанова апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року (а.с.47-48, т2).

В провадженні судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Сарат Н.О. справа перебувала з 05 квітня 2018 року і по день постановлення оскаржуваної ухвали 17 лютого 2020 року, тобто 1 рік і майже 10 місяців, що підтверджено матеріалами справи.

З матеріалів справи видно, що в зазначений вище період судовий розгляд призначався неодноразово та відкладався з різних причин на інші дати, зокрема за заявами ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 (зайнятістю адвоката в інших справах, відрядженнями адвоката, поганим самопочуттям ОСОБА_2 , похороном його матері, тощо),при цьому ОСОБА_2 , як і його представник про наступну дату судового засідання повідомлялись належним чином, шляхом вручення повісток, надіслання СМС-повідомлень, що підтверджено наявними у справі розписками, довідками про СМС доставку повідомлення, поштовими повідомленнями про вручення адресату судового відправлення. Заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не допускав відкладення розгляду справи, постійно надсилав на адресу суду заяви про проведення судового розгляду за відсутності представника заявника.

Слід зазначати, що про судовий розгляд справи, призначений на 10 грудня 2019 року і ОСОБА_2 , і його представник ОСОБА_4 повідомлені належним чином, що підтверджено довідкою про доставку СМС (а.с176-177, т.2), однак через їх чергову неявку судовий розгляд в в котре був відкладений.

Відповідно до Параграфу 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання закріплений і у національному законодавстві (стаття 131 ЦПК України).

Твердження ОСОБА_2 про те, що про ухвалення оскаржуваного судового рішення йому стало відомо коли він прийшов в суд щоб дізнатись про чергову дату судового засідання, а це сталося 25 травня 2020 року коли була подана заява про видачу копії судового рішення (а.с.183, т.2), вказують на те, що у період часу з середини грудня 2019 року по кінець травня 2020 року, останній не цікавився ходом розгляду справи, тобто неухильно не виконував свої процесуальні обов`язки.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він є хворою людиною, інших заробітків чи доходів від здійснення будь-якої іншої діяльності не має, оскільки є безробітним, має тяжкі захворювання, які прогресують, що по кредитному договору він був тільки поручителем, ніяких грошей не отримував, колегія суддів відхиляє, оскільки стан здоров`я боржника ніяким чином не впливає на законність ухваленого судового рішення.

Інших доводів щодо незаконності ухвали суду першої інстанції скаржником не наведено, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про заміну сторони виконавчого провадження є законною та належним чином обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: