Постанова

Іменем України

02 березня 2020 року

м. Київ

справа № 522/6447/17

провадження № 61-9092св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «АРТ», товариство з обмеженою відповідальністю «Ріак-Інформ»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника

ОСОБА_2 - адвоката Григоржевського Максима Сергійовича на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 жовтня 2018 року у складі судді Бойчука А. Ю. та постанову Одеського апеляційного суду від 28 березня 2019 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «АРТ»

(далі - ТОВ «Телерадіокомпанія «АРТ»), товариства з обмеженою відповідальністю «Ріак-Інформ» (далі - ТОВ «Ріак-Інформ») про захист гідності, честі та ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Позовна заява, з урахування заяви про зміну предмета позову, мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачі розмістили в мережі інтернет сюжет, з текстовим дубляжем його змісту, під назвою: ІНФОРМАЦІЯ_1» . Вказаний сюжет , на думку позивачів, містить недостовірну та негативну інформацію щодо позивачів, що в свою чергу принижує честь, гідність та ділову репутацію останніх. Вказаний сюжет, по сьогоднішній день розміщений на сайті: ІНФОРМАЦІЯ_3/. З даного сюжету вбачається викладення відповідачами наступних тверджень:

«родной сын и невестка (позивачі) решили упечь маму в психиатрическую лечебницу»;

« Семейная пара ( позивачі) владеет агентством недвижимости «Нептун», об их методах давно ходила дурная слава, но не настолько же»;

« ОСОБА_4 , хотят похитить какие-то неизвестные люди. Вот эти люди: мужчина с красным лицом и женщина в песцах (позивачі).»;

«ее хотели силой увезти в психиатрическую лечебницу»;

«... фактически предотвратили захват квартиры ОСОБА_4 »;

«сын с невесткой хотят завладеть жилплощадью старушки»;

«" Отжимать " квартиру начали по классической схеме черных риэлторов "»;

« Это фиктивная продажа, »;

« Есть даже свой врач в городском психдиспансере. Был бы человек, диагноз найдется.»;

«Агентство недвижимости "Нептун" за годы своей деятельности обросло своими нотариусами, врачами-психиатрами и "крышей" в правоохранительных органах.»;

«взял ОСОБА_2 к себе в агентство, но об этом пришлось пожалеть.»;

«... Меня хотят кинуть на квартиру и на дачу. Я говорю, ОСОБА_8 , как это так? Ну мы встретились с ней, она говорит. Кто, говорю, кто хочет тебя кинуть? Она говорит, ну вот ОСОБА_2 и ОСОБА_1, которые являлись, как бы, родственниками погибшей.»;

«Воспользовались ситуацией - ОСОБА_1 заставили подписать дочь погибшей генеральную доверенность на квартиру и дачу».

Викладена у вказаному сюжеті зазначена інформація є недостовірною, такою, що принижує їх гідність, честь і ділову репутацію, оскільки не відповідає дійсності.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з урахуванням заяви про зміну предмету позову просили визнати інформацію, поширену відповідачами у сюжеті під назвою: ІНФОРМАЦІЯ_1» , а також розміщену на інтернет сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 недостовірною; зобов`язати відповідачів видалити сюжет під назвою: ІНФОРМАЦІЯ_1» з офіційного - веб сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 та з будь-яких інших каналів поширення інформації, що використовується відповідачами; стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн моральної шкоди; стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_2 30 000,00 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 12 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю заявлених позовних вимог, оскільки вказана інформація є оціночним судженням та не є недостовірною.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 жовтня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

02 травня 2019 року представник ОСОБА_2 - адвокат

Григоржевський М. С. через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 березня 2019 рокута ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди помилково застосували до спірних правовідносин частину другу статті 30 Закону України «Про інформацію», оскільки з матеріалів справи слідує що така інформація є саме фактичним твердженням. Судами неповно досліджено матеріали справи та безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань про виклик свідків та витребування доказів.

Доводи інших учасників справи

10 червня 2019 рокуТОВ «телерадіокомпанія «АРТ» та ТОВ «Ріак-Інформ» через засоби поштового зв?язку подали до Верховного Суду відзив, у якому просять касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 березня 2019 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Приморського районного суду міста Одеси.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Григоржевського М. С. на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 березня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи, наведені у касаційній скарзі, цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Здійснюючи аналіз встановлених фактичних обставин, з урахуванням положень норм матеріального права, інформація, яку позивачі просять спростувати, є лише висловлюваннями, що не може бути витлумачена як така, що містить фактичні дані, та згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію», є виключно оціночними судженнями.

З огляду на вказане, обґрунтованим є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відсутній юридичний склад порушення, на яке вказують позивачі, відсутній факт поширення інформації, що порушує особисті немайнові права позивачів, або завдає шкоди їх особистим немайновим благам, чи перешкоджає їм повно і своєчасно здійснювати свої особисті немайнові права, що має для них негативні наслідки.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого дійшли правильного висновку про відмову в позові, оскільки інформація, яку позивачі просять спростувати є оціночним судженням.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Приморського районного суду міста Одеси

від 12 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 28 березня 2019 року- без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Григоржевського Максима Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко