Провадження № 2/643/4173/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Горбунової Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та суми компенсації втрати частини доходу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь період затримки розрахунку по заробітній платі у розмірі 42185,62 грн. та суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 483,35 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 02 грудня 2019 року її було прийнято на роботу в ПАТ «У.П.Е.К.» згідно наказу №К-319 від 29.11.2019 р. на посаду економіста з фінансової роботи в порядку переведення з ТОВ «УПЕК ТРЕЙДИНГ». 31 березня 2020 року вона звільнилася з роботи за угодою сторін відповідно до ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України згідно наказу №К-74 від 30.03.2020 р., про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. При звільненні їй не була виплачена заробітна плата за грудень 2019 р., січень 2020 р., лютий 2020 р., березень 2020 р., грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку за 13 днів та грошова компенсація невикористаної щорічної відпустки за 18 днів. Розрахунок було здійснено лише 21.08.2020 р., тобто період затримки розрахунку після звільнення до дня розрахунку складає 98 робочих днів. ЇЇ заробітна плата без виключення сум відрахування на податки та інші обов`язкові платежі за січень 2020 р. склала 10 635,71 грн., за лютий 2020 р. 7002,00 грн. Виходячи з вищенаведеного її середньоденна заробітна плата за останні два календарні місяці, що передують дню звільнення становить 430,19 грн. в день (10635,71 грн. - заробітна плата за січень 2020 року + 7002,00 грн. - заробітна плата за лютий 2020 року) / 41 день (21 січень+20 лютий =41) - відпрацьовані дні у січні (21) та лютому (20) 2020 року разом). Таким чином, на думку позивача, заборгованість середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку заробітної плати невиплаченої при звільнені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 42185,62 грн. (430,19 грн. - середньоденна заробітна плата за останні 2 календарні місяці роботи, що передують дню звільнення * 98 робочих днів - період затримки розрахунку при звільненні). Також, у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати з відповідача підлягає стягненню сума компенсації втрати частини доходів, обчислена сума якої складає 483,35 грн.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову в повному обсязі посилаючись на те, що позивачем в позовній заяві не наведено жодних доказів, які б свідчили про наявність заборгованості по виплаті заробітної плати на момент звільнення позивача та її розмір, а посилання позивача на розрахункові листи, як на документи, що свідчать про заборгованість відповідача перед позивачем є безпідставними, так як мають невідоме походження, оскільки роздруковані з комп`ютеру та жодним чином не завірені роботодавцем. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх вимог, ніж зазначені розрахункові листи, копії трудової книжки, з боку позивача не надано. При формулюванні своїх вимог позивач в позовній заяві просить суд стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 01.04.2020 року по 21.08.2020 року без зазначення, що ця сума включає в себе податки та збори, що порушує права відповідача як роботодавця, оскільки призводять до подвійного стягнення з нього податків і зборів та сплаті надмірної суми позивачу. Наведений в позовній заяві розмір середнього заробітку, який позивач просить стягнути з відповідача, а саме 42185,62 грн., є неспівмірним із ймовірними втратами позивача. Крім того, розрахунок компенсації за несвоєчасну виплачену заробітну плату є безпідставним, так як при обчислені суми компенсації необхідним є встановлення суми невиплаченого громадянину доходу, що позивачем не доведено. Також, розрахунок компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, який міститься в додатках до позовної заяви ніким не підписаний, а отже є недопустимим доказом в розумінні статті 78 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначила, що згідно листа Мінсоцполітики № 262/0/101-17 від 20.10.2017 року та ст. 110 Кодексу законів про працю України розрахунковий лист не передбачає завірення й видається працівнику за його вимогою у роздрукованій формі, що й було зроблено нею при звільненні і відповідачем їй було надано розрахунковий лист, а також довідку про дохід, яка має печатку підприємства, підписи головного бухгалтера та заступника генерального директора, які надані до суду. Наведений у позовній заяві розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку заробітної плати невиплаченої при звільненні зроблений цілком і відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України, де чітко обумовлено й чітко встановлено порядок розрахунку та згідно «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженому постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 р., а також у позовній заяві вказано, що суми враховані у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки та інші обов`язкові платежі, тощо, що відповідає «Порядку обчислення середньої заробітної плати». Також, розрахунок суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, який нею наведений у позовній заяві зроблений цілком у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159. Детальний розрахунок суми компенсації є додатком до позовної заяви і не має бути ніким підписаний, так як є розвернутим розкриттям проведеного нею розрахунку з вказанням усіх даних, якими вона оперувала при розрахунку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкові від 08.09.2020 року відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкові від 30.11.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

02 грудня 2019 року позивачка була прийнята на роботу в ПАТ «У.П.Е.К.» на посаду економіста з фінансової роботи в порядку переведення з ТОВ «УПЕК ТРЕЙДИНГ» та звільнена 31 березня 2020 року за угодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, що підтверджується записами трудової книжки (а.с. 8-12).

За статтею 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 КЗпП.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що при звільненні відповідач не здійснив остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем, розрахунок було здійснено лише 21.08.2020 року.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відповідно до п.3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені становить 42185,62 грн.

Згідно ч. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно ч. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та п. 3 Положення «Про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу.

Відповідно до п. 4 Положення у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується.

Згідно наданого позивачем розрахунку розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати становить 483,35 грн.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд вважає, що з урахуванням вищенаведених норм трудового законодавства саме на відповідача покладається обов`язок по доведенню того факту, що з позивачем проведено повний розрахунок при звільнені, і саме відповідач повинен надати докази того, що про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, було письмово повідомлено позивача. Між тим таких доказів суду не надано. Відповідач формально заперечує проти вимог позивача, але не з тих підстав, що здійснив з позивачем належний розрахунок, а з тих підстав, що не згоден з розрахунками позивача. Між тим, жодного доказу із свого боку, в якому б був викладений розрахунок по сума належним до виплати позивачу, відповідач суду не надав, хоча має всі наявні у нього бухгалтерські та інші документи для здійснення відповідного розрахунку у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, а саме розміру середньої заробітної плати, кількості відпрацьованих робочих днів позивача, сум нарахованих, але не виплачених позивачу доходів з урахуванням індексів інфляції.

Суд, перевіривши розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та розрахунок розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, які наведені позивачем та не спростовані відповідачем, вважає їх належним та допустим доказом, а отже з відповідача слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 42185,62 грн. та суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 483,35 грн.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного Акціонерного товариства «У.П.Е.К.» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період затримки розрахунку у розмірі 42185 (сорок дві тисячі сто вісімдесят п`ять) грн. 62 коп. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати у розмірі 483 (чотириста вісімдесят три) грн. 35 коп.

Стягнути з Приватного Акціонерного товариства «У.П.Е.К.» в дохід держави судові витрати у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «У.П.Е.К.», місцезнаходження: 61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4,

Суддя: Я.М. Горбунова