Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/383/20
Провадження № 2-з/376/8/2020
У Х В А Л А

"21" лютого 2020 р. Суддя Сквирського районного суду Київської області Віговський С.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

До Сквирського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , в якій заявник просить суд накласти арешт на наступне рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 а саме:

- легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT», 1998 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер (д.н.з.) НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_2 ;

- автомобіль вантажно пасажирський С марки «ГАЗ», модель «33021», 1997 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер (д.н.з.) НОМЕР_3 ;

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30,40 кв.м., житловою площею 17,00 кв.м.

Заява обґрунтована тим, що 30 грудня 2019 року рішенням Сквирського районного суду Київської області шлюб між заявником та ОСОБА_2 було розірвано.

Окрім того, 20 січня 2020 року стосовно ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів на користь заявника аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, добровільно надавати допомогу на утримання неповнолітньої доньки не бажає, домовленості про добровільний розподіл спільнонажитого майна між сторонами не має. Крім того, заявнику стало відомо про те, що ОСОБА_2 має намір продати спірні транспортні засоби.

А тому, на підставі вищенаведеного, у заявника виник намір подати позов до суду до ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності в порядку ст.ст. 368, 372 ЦК України, так як вищезазначене майно було набуто у власність за час перебування сторін у шлюбі, а відтак звернутися до суду із вказаною заявою для збезпечення своїх майнових прав і інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши матеріали зазначеної вище заяви та доданих до неї матеріалів вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити повністю, зважаючи на наступне.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним із інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав та завданням цивільного судочинства, яким за статтею 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Одним із видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що вживаючи заходи забезпечення позову, необхідно враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

В п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказується на те, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній.

А як роз`яснено в п. 4 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України,суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тобто нормами ЦПК України встановлено право суду застосувати зустрічне забезпечення у випадку обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Разом з тим, враховуючи те, що на цей час всім спільнонажитим майном за період перебування у шлюбі сторін розпоряджається ОСОБА_2 , позбавивши тим самим такого права заявника та фактично позбавивши її цього майна, а також, що заявник має на утриманні неповнолітню дитину та те, що ОСОБА_2 добровільно не надає кошти на утримання цієї дитини, то в даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

Окрім того, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 та заборони вчиняти реєстраційні дії не завдає збитків останньому у розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки накладений в порядку забезпечення позову арешт та заборона вчинення реєстраційних дій, в подальшому, за наявності законних для того підстав знімається за рішенням суду, при цьому накладення арешту та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження майна не є забороною для передачі вказаного майна належного відповідачу в оренду іншим особам з метою отримання прибутку.

Як встановлено судом, між сторонами дійсно виник спір, ОСОБА_2 уникає надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, домовленості про добровільний розподіл спільнонажитого майна між сторонами не має, може відчужити спірні транспортні засоби, у матеріалах справи відсутня інформація про будь-яке інше майно, крім предмета забезпечення, належне ОСОБА_2 на праві власності, а відтак суд вважає, що дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду в разі подачі та задоволення позову.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, предмет забезпечення - легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT», 1998 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер (д.н.з.) НОМЕР_2 , автомобіль вантажно пасажирський С марки «ГАЗ», модель «33021», 1997 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер (д.н.з.) НОМЕР_3 та квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 30,40 кв.м., житловою площею 17,00 кв.м належать на праві власності ОСОБА_2 .

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає, що наявні обгрунтовані підстави вжиття заходів забезпечення позову до виконання рішення суду, шляхом накладення арешту на вищезазначені об`єкти рухомого та нерухомого майна, що належать на праві власності ОСОБА_2 згідно відомостям, які містяться в матеріалах справи, оскільки невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149 - 154 Цивільного процесуального кодексу України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , - задовольнити повністю.

Забезпечити позов у цивільній справі № 376/383/20 шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме:

- легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT», 1998 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер (д.н.з.) НОМЕР_2 ,

- автомобіль вантажно пасажирський С марки «ГАЗ», модель «33021», 1997 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер (д.н.з.) НОМЕР_3 ;

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30,40 кв.м., житловою площею 17,00 кв.м.

Заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо рухомого та нерухомого майна, що належить на праві власності - ОСОБА_2 .

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Копію ухвали надіслати позивачу для звернення до виконання. Копію ухвали також надіслати відповідачу для відома.

У відповідності до ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. І. Віговський