Справа № 643/8721/16-ц
Провадження № 2/643/386/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020року Московський районний суд м. Харкова в складі : головуючого -судді Майстренко О.М., за участю секретаря Постульга О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСоцбанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання виконати певні дії,суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСоцбанк» про визнання неправомірним підвищення відсоткової ставки за кредитним договором № 840/4-27/16/1/8-022 від 25.04.2008 року та просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок відсотків за користування кредитним коштами за вказаним кредитним договором з 01.01.2016 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 25 квітня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцбанк» (назву було змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСоцбанк») та ОСОБА_1 , було укладено договір кредиту № 840/4- 27/16/1/8-022, відповідно до умов якого обуло надано кредит у розмірі 53 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення кредиту 24 квітня 2018 року. Згідно умов вказаного договору погашення кредиту повинно було здійснюватися згідно встановленого пунктом 1.1.1. кредитного договору графіку. Згідно пункту 2.4. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості у валюті кредиту за методом факт/360, згідно пункту 2.4.1., нарахування процентів здійснюється банком щомісячно, в останній робочий день місяця. 17 березня 2015 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 4 до договору 840/4-27/16/1/8-022 від 25.04.2008 року, у відповідності до умов якого було змінено валюту кредиту - на гривню, встановлено новий графік погашення кредиту. Статтею 2 Кредитного договору (в редакції договору про внесення змін № 4 від 17.03.2015 року), встановлено графік повернення частини кредиту в розмірі 46 714,69 грн. (кредит-1), починаючи з листопада 2021 року, процента ставка за користування вказаною частиною кредиту встановлена в розмірі 14% річних. Статтею 3 Кредитного договору (в редакції договору про внесення змін № 4 від 17.03.2015 року, встановлено графік повернення частини кредиту в розмірі 93 552,11 грн. (кредит-2), починаючи з листопада 2021 року, при цьому банком встановлена процента ставка за користування вказаною частиною кредиту в розмірі 1 % річних. 03 лютого 2016 року при погашенні чергової частини заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 стало відомо, що банком було в односторонньому порядку змінено процентну ставку за кредитом-2 з 1% до 14 %. Після звернення до банку з`ясувалось, що вказане підвищення процентної ставки відбулось внаслідок того, що протягом 2015 року позичальник допустив прострочення повернення кредиту (за кредитом-1 та за кредитом -2) в загальній сукупності 51 день, що є підставою для збільшення розміру відсоткової ставки за кредитом-2. Із вказаним рішенням позивач не погоджується, вважає його таким, що протирічить вимогам діючого законодавства та положенням кредитного договору.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача , позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представником банку надано заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Крім того подано до суду заперечення згідно котрих банк вважає необґрунтованими та безпідставними заявлені позовні вимоги, у задоволенні яких просить відмовити. Вважає, що погашення заборгованості за кредитом-1 та кредитом-2 хоча і здійснюється в рамках одного договірного зобов`язання (Договору кредиту № 840/4-27/16/1/8-022 від 25.04.2008р.) проте, що за кожною окремою частиною кредиту (кредит-1 та кредит-2) здійснюється окремий облік строків погашення заборгованості, отже банком не було допущено порушень вимог законодавства України та положення кредитного договору при прийнятті рішення про підвищення процентної ставки за кредитом-2.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцбанк» (назву було змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСоцбанк») та ОСОБА_1 , було укладено договір кредиту № 840/4- 27/16/1/8-022, відповідно до умов якого обуло надано кредит у розмірі 53 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення кредиту 24 квітня 2018 року.

Згідно умов вказаного договору погашення кредиту повинно було здійснюватися згідно встановленого пунктом 1.1.1. кредитного договору графіку. Згідно пункту 2.4. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості у валюті кредиту за методом факт/360, згідно пункту 2.4.1., нарахування процентів здійснюється банком щомісячно, в останній робочий день місяця.

17 березня 2015 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 4 до договору 840/4-27/16/1/8-022 від 25.04.2008 року, у відповідності до умов якого було змінено валюту кредиту - на гривню, встановлено новий графік погашення кредиту.

Статтею 2 Кредитного договору (в редакції договору про внесення змін № 4 від 17.03.2015 року), встановлено графік повернення частини кредиту в розмірі 46 714,69 грн. (кредит-1), починаючи з листопада 2021 року, процента ставка за користування вказаною частиною кредиту встановлена в розмірі 14% річних.

Статтею 3 Кредитного договору (в редакції договору про внесення змін № 4 від 17.03.2015 року, встановлено графік повернення частини кредиту в розмірі 93 552,11 грн. (кредит-2), починаючи з листопада 2021 року, при цьому банком встановлена процента ставка за користування вказаною частиною кредиту в розмірі 1 % річних.

Згідно умов п.3.2.м Статті 3 Договору про внесення змін № 4 від 17.03.2015р. до Договору кредиту № №840/4-27/16/1/8-022 від 25.04.2008р. передбачена умова ставки на наступний календарний рік за кредитом в гривні 2 при умові: «в разі, якщо станом 01 січня будь-якого календарного року починаючи з 17 березня 2015 року Позичальник порушить більше ніж на 30 (тридцять) календарних днів будь-який із строків/термінів, встановлених цим Договором для сплати заборгованості за Кредитом/процентами протягом попереднього календарного року користування кредитом в гривні 1 та/або кредитом 2 в гривні (далі - «Істотне порушення строків/термінів»), то починаючи з першого робочого дня календарного року, що слідує за роком, в якому відбулось вищезазначене Істотне порушення строків/термінів, процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 14 % (чотирнадцять) процентів річних (далі - «Підвищена процентна ставка»). При цьому, визначення вказаного вище тридцятиденного строку порушення строків/термінів сплати заборгованості за Договором здійснюється накопичувальним підсумком, тобто для обчислення такого строку сумуються строки всіх порушень строків/термінів сплати заборгованості за цим Договором протягом відповідного календарного року користування Кредитом».

Згідно банківського обліку позичальником в 2015 році були допущені наступні порушення строків повернення кредитної заборгованості за накопичувальним підсумком 56 днів: За кредитом № 1 - 25 днів: 18.06.2015р. - 5 днів; 20,07.2015р. - 1 день; 18.08.2015р. - 2 днів; 20.10.2015р. - 6 днів; 18.11.2015р. - 5 днів; 18.12.2018р. - 6 днів; За Кредитом № 2 - 31 день: 18.06.2015р. - 5 днів; 20,07.2015р. - 1 день; 18.08.2015р. - 2 днів; 20.10.2015р. - 6 днів; 18.11.2015р. - 5 днів; 18.12.2018р. - 12 днів.

Зобов`язання зі сплати відсотків за процентними ставками 1% та 14% виникли на підставі одного правочину - за Договором кредиту № 840/4-27/16/1/8-022 від 25.04.2008 року. Договором не передбачено нарахування та погашення відсотків окремо за кожною частиною кредиту, всі умови договору в цій частині передбачають, що банк нараховує, а позичальник сплачує відсотки за користування всіма наданими коштами, вказане питання врегульовано не окремими для кожної частини кредиту, а одним (загальним для всього кредиту) пунктами договору, а саме статтею 1 Договору про зміни від 17.03.2015 року, яка є загальною для кредиту-1 та кредиту - 2.

Згідно розрахунку різниці суми відсотків, який наданий представником позивача, адвокатом Юрченко В.В., через канцелярію суду 03.09.2020р., спір виник стосовно суми в розмірі 12 161 (дванадцять тисяч сто шістдесят одна) грн. 77 коп., виходячи із розрахунку 93 552,11 * 13% (різниця між 14%-1%), що дорівнює 12 161,77 грн.

Вказане свідчить про те, що за вищевказаним кредитним договором встановлено одне зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом.

Статтею 12 ЦК України встановлено, що зобов`язання ї в тому числі на підставі договору.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Кредитним договором № 840/4-27/16/1/8-022 від 25.04.2008 року встановлено одне зобов`язання з повернення нарахованих за користування кредитом відсотків, внаслідок чого нарахування банком подвоєної кількості днів прострочення за прострочення виконання одного зобов`язання суд вважає неправомірним.

Заперечення представника банку, що у будь-якому випадку за Кредитом-2 кількість днів прострочення становить 31 днів не приймаються до уваги та спростовуються поясненнями представника позивача та наявною в матеріалах справи копією виписки по картковому рахунку позивача, відкритому в ПАТ «УкрСоцбанк».

Позивач ОСОБА_1 здійснила поповнення карткового рахунку на суму 700 грн. за для погашення кредитної заборгованості за кредитом - 2. Пунктом 1.6. Договору кредиту визначено, що укладанням цього Договору позичальник надає право кредитору здійснювати договірне списання коштів з метою виконання поточних та прострочених зобов`язань із сплати заборгованості за Кредитом процентами та/або комісіями, а також в сумі можливої неустойки (пені, штрафів) в черговості, передбаченій цим Договорів з усіх рахунків Позичальника, що відкриті або будуть відкриті у Кредитора протягом дії цього Договору. У разі, якщо на рахунках будуть відсутні кошти в необхідній для списання сумі, списання здійснюється в межах залишку коштів на рахунках, із списанням решти заборгованості по надходження коштів на відповідні рахунки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що твердження представника відповідача, викладене в запереченнях, що за кредитом - 2 строк прострочення становить 31 день, не відповідає дійсності, оскільки прострочення платежу з 18.12.2015. склало не 12 днів, як це вказано банком, а 4 чотири (погашення відбулось 22.12.2015р. шляхом поповнення ОСОБА_1 карткового рахунку). Таким чином кількість днів прострочення становить 24 дні.

З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-81, 259, 263-265, 280 ЦПК України ,суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСоцбанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання виконати певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірним підвищення з 1 січня 2016 року Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (код ЕДРПОУ 2) відсоткової ставки за користування кредитними коштами до розміру 14% за користування кредитними коштами за договором кредиту № 840/4-27/16/1/8-022 від 25 квітня 2008 року (в редакції Договору про внесення змін №4 від 17.03.2015 року), що був укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (код ЕДРПОУ 2) здійснити нарахування відсотків за користування кредитними коштами за договором кредиту № 840/4-27/16/1/8-022 від 25 квітня 2008 року (в редакції Договору про внесення змін №4 від 17.03.2015 року), що був укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , в період з 1 січня 2016 року виходячи з відсоткової ставки 1% річних.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Майстренко О.М.