Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2020 р. . Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Бурлака Д.О.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Щербини С.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання правочину щодо прийняття спадщини недійсним та визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 про визнання заяви про прийняття спадщини недійсною. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина. З метою прийняття спадщини позивач 20 грудня 2016 року, як спадкоємець другої черги за законом, за правом представлення після смерті своєї матері - ОСОБА_7 , звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. із заявою про прийняття спадщини. 22 грудня 2016 року відповідач, як спадкоємець першої черги за законом, за правом представлення після смерті свого батька - ОСОБА_8 , звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. із заявою про прийняття спадщини. 23 червня 2018 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано недієздатною та призначено опікуном ОСОБА_5 . У зв`язку з чим просить визнати недійсною заяву ОСОБА_2 від 22 грудня 2016 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час підготовчого судового засідання позивач подала заяву про збільшення позовних вимог та остаточно просить визнати недійсною заяву ОСОБА_2 від 22 грудня 2016 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , видане 25 липня 2019 року ОСОБА_2 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Д.І., реєстраційний № 944.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

24 жовтня 2018 року ухвалою суду клопотання позивача ОСОБА_4 про витребування доказів задоволено частково: витребувано у приватного нотаріуса КМНО Голій Л.І. (01030, м. Київ, вул. Володимирська, 48, оф. 2) копію спадкової справи 10/2016 заведеної після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві; витребувано із Дніпровського районного суду м. Києва засвідчену копію судового рішення від 23 червня 2018 року у справі №755/9858/17 щодо визнання ОСОБА_2 - недієздатною. В іншій частині клопотання відмовлено.

17 січня 2019 року протокольною ухвалою суду залучено Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

15 квітня 2019 року ухвалою суду провадження у справі зупинено на час проведення судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи усвідомлювала ОСОБА_2 за своїм психічним станом значення своїх дії, наслідки вчинення нею своїх дій та самостійно керувати ними під час підписання та подання заяви від 22 грудня 2016 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

01 жовтня 2019 року ухвалою суду відновлено провадження по справі.

Крім того, 01 жовтня 2019 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

02 грудня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

18 лютого 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_1 .

Представник позивача підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 432 від 06 серпня 2019 року ОСОБА_2 під час підписання та подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) страждала на помірну розумову відсталість (шифр по МКХ-10 F71). За своїм психічним станом у цей період вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Відповідач позовні вимоги не визнала. Пояснила, що здійснювала догляд за дитиною, тому разом з нею пішли до нотаріуса, щоб написати заяву про прийняття спадщини. Ця дія була здійснена в інтересах дитини, права позивача не були порушені.

Представник відповідача - ОСОБА_3 підтримала пояснення відповідача.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Щербина С.В. позов не визнала. Пояснила, що дитина розуміла, що бабуся померла та бажала отримати квартиру. Дитина не була обмежена в дієздатності та не була усунута від спадщини.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

22 грудня 2016 року відповідач - ОСОБА_2 подала до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Людмили Ігорівни заяву про прийняття спадщини після смерті її бабусі ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 47, 50).

23 червня 2018 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_5 за участю заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною та встановлення опікунства задоволено: визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , - недієздатною строком на 2 ( два ) роки з дня винесення судового рішення та призначено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 42-44).

25 липня 2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Людмилою Ігорівною видано ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті її бабусі ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 173).

Позивач просить визнати недійсною заяву ОСОБА_2 від 22 грудня 2016 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , видане 25 липня 2019 року ОСОБА_2 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Д.І., реєстраційний № 944.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що нездатність ОСОБА_2 усвідомлювати значення свої дій та керувати ними внаслідок психічної хвороби з дитинства є підставою для визнання спірних правочинів недійсними, оскільки останні не відповідають вимогам ч.ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Законний представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнає повністю, оскільки навіть якби на момент прийняття спадщини відповідача і було визнано недієздатною, вона все одно вважається такою, що прийняла спадщину належним чином, так як малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків встановлених ч.ч. 2-4 ст. 1273 ЦК України, які визначають право на відмову від прийняття спадщини (ч. 4 ст. 1268 ЦК України).

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнає повністю, вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Крім того, зазначає, що на момент звернення до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини відповідач мала повну цивільну дієздатність.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно частинам 1 та 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Судом встановлено, що 22 грудня 2016 року відповідач - ОСОБА_2 подала до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Людмили Ігорівни заяву про прийняття спадщини після смерті її бабусі ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 25 липня 2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Людмилою Ігорівною видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті її бабусі ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 432 від 06 серпня 2019 року ОСОБА_2 під час підписання та подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) страждала на помірну розумову відсталість (шифр по МКХ-10 F71). За своїм психічним станом у цей період вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними (а.с. 144-145).

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст. 225 ЦК України поширюються на випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Справи про визнання правочину недійсним вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є наміром, бажанням особи вчинити правочин, однак для його вчинення необхідна не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Відповідно до цього волевиявлення є способом, яким внутрішня воля особи виражається зовні. Для чинності правочину волевиявлення особи повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі, тобто формування волевиявлення має бути вільним від чинників, що могли викривати уяву особи про змісту правочину(омана,обман) або створити бачення наявності внутрішньої волі за її відсутності (погроза, насилля). Ії воля повинна формуватися під впливом власних потреб і мети в умовах обізнаності про найбільш суттєві обставини, необхідні для прийняття об`єктивно правильного рішення про укладання правочину.

Укладати правочину можуть лише особи, які володіють у тому чи іншому способі дієздатністю, тобто воля яких характеризується достатньою психічною зрілістю.

З урахування характеру правочину, суд приймає до уваги, що подання спірної заяви про прийняття спадщини відповідало інтересам ОСОБА_2 , було реально спрямовано на виникнення обумовлених ним правових наслідків, та не порушувало законних інтересів інших осіб.

За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання правочину щодо прийняття спадщини недійсним та визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним повністю.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 30, 202, 203, 205, 215, 216, 1218, 1268, 1269, 1296, 1301 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 142, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання правочину щодо прийняття спадщини недійсним та визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 лютого 2020 року.

Суддя Н.Є.Арапіна