Провадження № 2/470/236/20
Справа № 470/694/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Лусти С.А.,

за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної ради про встановлення факту смерті, визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2020 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про встановлення факту смерті та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом.

В позові зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Приморський Автономної Республіки Крим помер його рідний брат ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка загальною площею 7,9343 га, кадастровий номер :06:000:0777 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-247 від 15 квітня 2014 року та земельна ділянка загальною площею 1,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :24:000:0009, яка належала йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-248 від 15 квітня 2014 року. У встановлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса з питання оформлення спадкових прав після смерті брата, однак отримав відмову нотаріуса, оскільки у нього відсутнє свідоцтво про смерть брата, а також у спадковій справі, заведеній після смерті ОСОБА_2 , заява дружини померлого про відмову від прийняття спадщини, нотаріально не засвідчена. Також зазначив, що місцем проживання та смерті померлого є Автономна Республіка Крим (смт. Приморський), тому родичі померлого не мають підстав для звернення до органів РАЦС на території України для реєстрації смерті. На підставі зазначеного просив суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Приморський Автономної Республіки Крим та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку кадастровий номер :06:000:0777 загальною площею 7,9343 га. та земельну ділянку кадастровий номер :24:000:0009 загальною площею 1,0000 га.

Представник позивача ОСОБА_3 (що діє на підставі довіреності, реєстровий номер 1252 від 27 серпня 2020 року) в судове засідання направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.52)

Представник відповідача в судове засідання також направив заяву про слухання справи у його відсутність та не заперечення проти задоволення позовних вимог позивача (а.с.49)

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши докази у справі суд дійшов наступного.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Феодосійським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим Російської Федерації, актовий запис № 1762, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Приморський м. Феодосія Автономної Республіки Крим, помер ОСОБА_2 (а.с.8).

ОСОБА_2 є власником земельних ділянок, площею 7,9343 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та 1,0000 гектар для ведення особистого селянського господарства, розташованих в межах території Березнегуватської селищної ради Миколаївської області, що належать йому на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріального контори Миколаївської області 15 квітня 2014 року, реєстрові номер 1-247 та 1-248, кадастрові номери земельних ділянок :06:000:0777 та :06:000:0009 (11,13).

Позивач є рідним братом ОСОБА_2 , а тому 05 травня 2016 року звернувся до приватного нотаріуса Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області Бондар Н.В. із заявою про прийняття спадщини (а.с.9,10,30,41).

Однак, з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, наданого приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області Бондар Н.В з матеріалами спадкової справи, вбачається, що 13 квітня 1968 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис 159 (а.с.48).

Також з копії спадкової справи вбачається, що на адресу нотаріуса від позивача надійшла заява дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_4 від 17 травня 2016 року, яка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , якою вона відмовляється від спадщини, яка відкрилася після смерті чоловіка, однак її підпис у встановленому законом порядку не засвідчено (а.с.29,44,45).

Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області Бондар Н.В. від 02 вересня 2020 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з ненаданням нотаріусу оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , відсутністю запису про його смерть у Державному реєстрі актів цивільного стану та наявністю в матеріалах спадкової справи заяви ОСОБА_4 про відмову від спадщини, підпис якої належним чином не засвідчено (а.с.15).

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 частини 1 статті 317 ЦПК України визначено що, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана заява до суду родичами померлого або їхніми представниками за межами такої території України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Крім того, згідно ст.328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст.392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Цивільний кодекс Українипередбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимогами ч.1 ст.1220 ЦК Україниспадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Положення ч.ч.1-4 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК Українивказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1273 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Як передбачено ст.1258 ЦК Україниспадкування за законом здійснюється почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.ст.1261 та 1262 зазначеного Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки, і лише у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Питання щодо оформлення спадщини ще до початку окупації частини території України було врегульовано діючим законодавством України. Внаслідок загостреного збройного конфлікту в зоні проведення антитерористичної операції та окупацією території Автономної республіки Крим, оформити спадщину, якщо спадкодавець проживав на непідконтрольній Україні території, в звичному порядку викликає труднощі. Всі документи, видані органами невизнаних республік, не мають юридичної сили ні в Україні, ні в світі.

17 червня 2014 року наказом Міністерства юстиції України "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції" до закінчення антитерористичної операції в населених пунктах на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження тимчасово призупинено: проведення державної реєстрації актів цивільного стану, доступ нотаріусів до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України.

Крім того, Верховною Радою України був прийнятий спеціальний Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації прав на спадкування" від 12 лютого 2015 року № 189-VІІІ, яким в свою чергу доповнено положення статті 1221 ЦК України про те, що в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Такий особливий випадок врегульовано Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції ". Якщо спадкодавець був зареєстрований та проживав на непідконтрольній Україні території, місце відкриття спадщини не прив`язується до місця проживання спадкодавця або розташування нерухомості. Місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна спадкодавців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Відсутність або наявність заведених спадкових справ перевіряється за даними Спадкового реєстру.

Нотаріус, яким прийнята перша заява, заводить спадкову справу, яка підлягає реєстрації у спадковому реєстрі в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі".

Після подачі заяви про прийняття спадщини нотаріус відкриває спадкову справу і видає спадкоємцю довідку з переліком документів, які необхідні для оформлення спадщини, із зазначенням розміру плати за вчинення нотаріальних дій.

При прийнятті спадщини спадкоємцем за законом необхідно завчасно подати нотаріусу такі документи: свідоцтво про смерть спадкодавця, документи, що засвідчують родинні зв`язки, документи, що підтверджують право власності спадкодавця, паспорт та ідентифікаційний код спадкоємця.

Із заяви представника позивача від 26 листопада 2020 року вбачається, що надати суду оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_2 він не має можливості, оскільки воно перебуває на території Автономної Республіка Крим (а.с.53).

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За такого, враховуючи ненадання позивачем до суду оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_2 або іншого документу, який підтверджував би факт його смерті, наявність у ОСОБА_2 дружини, яка за умови його смерті є спадкоємцем першої черги, не підтвердження позивачем належними та допустимими доказами її відмови від спадщини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про встановлення факту смерті ОСОБА_2 та визнання за ним права власності на спадщину в порядку спадкування за законом є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної ради про встановлення факту смерті, визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає по АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 04 грудня 1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: Березнегуватська селищна рада, місце знаходження: індекс 56203, Соборно-Миколаївська площа, 10, смт. Березнегувате, Миколаївська область, .

Повний текст рішення складено 04 грудня 2020 року.

Суддя С. А. Луста