Справа № 369/9444/19
Провадження № 2/369/96/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20.02.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Дубас Т.В.,

при секретарі - Мазурик Д.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 липня 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

ОСОБА_4 05 листопада 2019 року пред`явила зустрічний позов зустрічний позов в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

В первинному позові ОСОБА_1 містяться позовні вимоги до ОСОБА_4 - матері малолітнього - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування шкоди, заподіяної малолітньою особою.

Позовні вимоги позивач первинного позову ОСОБА_1 мотивує наступним.

09.04.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВМW 118D» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та малолітньої особи, яка керувала велосипедом та здійснила наїзд на транспортний засіб. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «ВМW 118D» д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, що підтверджується, зокрема відеозаписом, відтак Позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, нормами ст. 1178 ЦК України визначено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або, громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі

Як вже зазначалося раніше, безпосереднім заподіювачем шкоди є малолітня особа, а тому, шкода має бути відшкодована Відповідачем - ОСОБА_4 , як мамою малолітньої особи.

Позивач звернувся до оцінювача ОСОБА_7 для проведення незалежного експертною дослідження. Відповідно до Звіту № 1402 вартість матеріального збитку в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоди складає 25 132,10 грн.

Вартість проведення експертизи становить 2 200,00 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищенаведене, шкода у розмірі 25 132,10 гри. та витрати на проведені експертизи у розмірі 2 200,00 грн. підлягають стягненню з Відповідача.

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

У зв`язку із поданням даного позову, для отримання належної правової допомоги при вирішенні справи у суді Позивач звернувся до адвоката Конюшка Дениса Борисовича.

Згідно ч. І ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. З цієї ж статті до витрат, пов`язаних з розгляд справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, відповідно до ч. 2 цієї статті підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витті покладаються на відповідача.

На основі Договору про надання правової допомоги № 18/04/19-ЮП/ІL від 18.04.2019 року, укладеного між Позивачем та адвокатом Конюшко Д.Б., останній надав Позивачу послуги (вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням):

1. Юридична консультація Позивача щодо порядку відшкодування шкоди.

2. Юридична експертиза документів, наданих Позивачем з приводу ДТП

3. Юридична консультація Позивача з приводу відшкодування шкоди ДТП.

4. Складання позовної заяви про відшкодування шкоди.

Відповідно до Акту виконаних робіт адвокат Конюшко Д.Б. виконав свої зобов`язання за Договором, а Позивач прийняв виконані роботи та сукупно сплатив 4000,00 грн, що підтверджується Квитанцією.

Вказані витрати є витратами Позивача на правову допомогу у зв`язку з розглядом даної судової справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Частина 1 ст. 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: 1) малозначні справи; і 2) справи, що виникають з трудових відносин, а згідно ч. 2 цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною 3 ст. 274 ЦПК України суду надано повноваження для того, щоб вирішити, чи розглядати справу в порядку спрощеного провадження, адже встановлено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас ч. 4 ст. 274 ЦПК України встановлено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необгрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Частиною 9 ст. 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на І січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з І січня 2019 р. становить 1 921,00 гривень.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК передбачає, що малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на сьогоднішній день - 192 100,00 гривень);

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на сьогоднішній день - 960 500,00 гривень).

На підставі викладеного вище. Позивач вважає даний позов незначної складності, а справа є малозначною, а тому підлягає розгляду в порядку ;прощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін,

У відповідності ст. 175 ЦПК України повідомляв, що заходи досудового врегулювання спору не проводилися. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися.

Позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж Відповідача з тіш самим предметом та з тих самих підстав.

У відповідності до п. 9 ч. З ст. 175 ЦПК України зазначав, що Позивач поніс наступні судові витрати, а саме судовий збір у 768,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 гри. та не очікує понести додаткових витрат.

Враховуючи вищевикладене та керуючись нормами ЦК України, а також нормами ЦПК України, просив суд визначити справу малозначною на підставі п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України. Розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 шкоду у розмірі 25 132,10 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 2 200.00 грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 гри, та судовий збір у розмірі 768.40 грн за подання позовної заяви.

Представник Позивача повністю не погоджується з запереченнями Відповідача, викладеними у Відзиві на позовну заяву зважаючи на наступне.

Щодо твердження Відповідача про те, що позов пред`явлений неналежним позивачем, то зазначаємо про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи № 369/9444/19 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - транспортний засіб «ВМW 118D» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 .

Разом з тим, відповідно до нотаріально посвідченої Довіреності від 25.10.2019 року ОСОБА_6 , як власник транспортного засобу «ВМW 118D» д.н. НОМЕР_1 уповноважила Позивача - ОСОБА_1 на отримання відшкодування у зв`язку з будь-яким пошкодженням транспортного засобу «ВМW 118D» д.н НОМЕР_1 , зокрема у розмірах згідно з калькуляціями, актами, експертними висновками тощо. Таким чином, позов пред`явлений належним Позивачем до належного Відповідача.

Щодо твердження Відповідача про те, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відповідати за заподіяну шкоду має Моторне (транспортне) страхове бюро, то зазначає про наступне.

1 липня 2004 року був прийнятий Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» № 1961-ІV (надалі - Закон № 1961-ІV).

Відповідно до преамбули Закону України № 1961-ІV вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальною власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодуванню шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно ст. 3 Закону України № 1961-ІV встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Ст. 2 Закону України № 1961-ІV, а саме пункт 2.1 передбачає, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовують норми цього Закону.

Стаття 39 Закону України № 1961-ІV визначає, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхуванні цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Згідно п. 39.2 ст. 39 Закону України № 1961-ІУ основними завданнями МТСБУ є:

39.2.1.здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом;

39.2.2.управління централізованими страховими резервними фондами, на створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій;

39.2.3.забезпечення членства України в міжнародній системі автомобільної страхування «Зелена картка» та виконання загальновизнаних зобов`язань перед уповноваженими організаціями інших країн - членів цієї системи;

39.2.4.збирання необхідної інформації про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності для узагальнення та внесення пропозицій щодо удосконалення механізму здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

39.2.5.співробітництво з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, координація обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників та/або водіїв транспортних засобів нерезидентів у разі в`їзду їх на територію України та власників та/або водіїв транспортних засобів - резидентів - у разі їх виїзду за межі України;

39.2.6.співробітництво з органами Міністерства внутрішніх справ України та іншими органами державної влади з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

39.2.7.розробка зразків страхових полісів і договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що затверджуються Уповноваженим органом;

39.2.8.надання страховикам інформації щодо страхових випадків стосовно конкретних страхувальників.

Стаття 41 Закону України № 1961-IV (Регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ), а саме п. 41.1. визначає, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі:

б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;

в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;

г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;

ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

У вищенаведеному Законі не вважається транспортним засобом пристрій, акт підпадає під ознаки, зазначені у пункті 1.5, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Відповідно до п. 6 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1961-ІV встановлено тип коригуючого коефіцієнту залежно від типу транспортного засобу.

Відповідно до вказаного пункту визначено типи транспортних засобів, для яких встановлено коригуючий коефіцієнт та за які МТСБУ може проводити страхову виплату. Серед вказаного переліку «велосипед» відсутній, а тому відповідно до вимог вказаного Закону № 1961-IV, МТСБУ не має підстав для проведення регламентної виплати, а тому відшкодування шкоди повинно відбутися за рахунок винуватця-малолітньої дитини за яку несе відповідальність матір - Відповідач - ОСОБА_4 в силу вимог ст. 1187 ЦК України.

Статтею 1178 ЦК України визначено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Щодо твердження Відповідача про те, що саме Позивачем були порушені правила дорожнього руху і це стало наслідком спричинення ДТП, то зазначаєм наступне.

Станом на цей час відсутні будь які докази того, що на Позивача складався будь-який протокол про адміністративне правопорушення за будь-якою статтею КУпАП. Крім і стороною Відповідача не надано будь яких належних та допустимих доказів того, що Позивач будь-яким чином ухилявся від надання відповідних свідчень, щодо вказаної події 09.04.2019 року.

Поряд з цим, звертає увагу Суду на наступну норму Закону, а саме ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використаннях зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнанні використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порі, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та ІНШІ осіб.

Таким чином, аналіз норми ч. 1 ст. 1187 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що для визнання транспортного засобу джерелом підвищеної небезпеки необхідна активна поведінка володільця, а саме використання, зберігання або утримання.

Як вбачається з відео-запису події, долученої до матеріалів справи № 369/9444/19 момент зіткнення велосипеду з транспортним засобом «ВМW 1180» д.н.з. НОМЕР_1 , останній зупинився та перебував в нерухомому стані та саме малолітня дитина фактично в`їхала у зупинившився автомобіль. Враховуючи ту обставину, що в момент зіткнення транспортна засіб «ВМW 1180» д.н.з. НОМЕР_1 перебував в нерухому стані, то в силу вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України він не був джерелом підвищеної небезпеки, а фактично майном, якому заподіяно шкоду малолітньою особою, яка керувала велосипедом.

Підсумовуючи викладене, Позивач - як особа, яка уповноважена на отримання з відшкодування за пошкодження транспортного засобу «ВМW 1180» д.н.з. НОМЕР_1 має право на відшкодування заподіяної шкоди Відповідачем.

Щодо твердження Відповідача про неналежність доказу та неправомірності стягнення ВТВ.

До матеріалів справи № 369/9444/19 Звіт № 1402. Як вбачається з наданого Звіту, до якого долучено Акт огляду, огляд пошкодженого транспортного засобу проводився 23.04.2019 року, тобто після 09.04.2019 року, що спростовує твердження про те, що шкода була заподіяна до 09.04.2019 року. Оцінювач ОСОБА_7 має відповідні дозволи та кваліфікацію для проведення такого виду досліджень, стороною Відповідача не спростована сума збитку, і зокрема шляхом проведення незалежної судової автотоварознавчої експертизи, а тому висновок про розмір заподіяного матеріального збитку, викладений у Звіті № 1402 є обґрунтованим, адже проведений з дотриманням Методики.

Крім того, не може братися до уваги твердження, щодо неправомірності стягнення ВТВ у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна па момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач в порядку ст. 1192 ЦК України вибрав спосіб захисту свого порушеного права, а саме зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну - Відповідача відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а саме п. 2.4. чітко встановлює, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пункт 2.4. Методики кореспондується зі ст. 22 ЦК України. Так, відповідно до ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Щодо втрати товарної вартості транспортного засобу, у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04.06.2014 року № 6-49цс14, зазначено, що системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювала шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

Таким чином, позовні вимоги Позивача є обґрунтованими підтвердженим належними та допустимими доказами, а також відповідними нормами матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а тому враховуючи вищевикладене просить задовольнити позовні первинного позову в повному обсязі.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки то сторона Відповідача-2 за зустрічним позовом - ОСОБА_1 повністю не погоджується із заявленими позовними вимоги, які є необґрунтованими, незаконними, не підтверджені належними та допустимими доказами та не підлягають задоволенню зважаючи на наступне.

Позивачем за зустрічним позовом заявлена до стягнення з Відповідача-2 за зустрічним позовом - ОСОБА_1 моральна шкода у розмірі 30 000,00 грн., поряд з цим Позивачем за зустрічним позовом не надано жодних належних та допустимих доказів заподіяної моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн та моральної шкоди взагалі.

Станом на сьогодні відсутні будь які докази того, що на Відповідача-2 за зустрічнним позовом складався будь-який протокол про адміністративне правопорушення за будь-якою статтею КУпАП. Крім того, стороною Позивача за зустрічним позовом не надано будь яких належних та допустимих доказів того, що Відповідач-2 за зустрічним позовом будь-яким чином ухилявся від надання відповідних свідчень, щодо вказаної події 09.04.2019 року. П\

Поряд з цим, звертаю увагу Суду на наступну норму Закону, а саме ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. на ;

Таким чином, аналіз норми ч. 1 ст. 1187 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що для визнання транспортного засобу джерелом підвищеної небезпеки необхідна активна поведінка володільця, а саме використання, зберігання або утримання. аюг

Як вбачається з відео-запису події, долученої до матеріалів справи № 369/9444/19

момент зіткнення велосипеду з транспортним засобом «ВМW 118Б» д.н.з. НОМЕР_1 , останню зупинився та перебував в нерухомому стані та саме малолітня дитина фактична в`їхала у зупинившився автомобіль. Враховуючи ту обставину, що в момент зіткнення транспортна засіб «ВМW 118Б» д.н.з. НОМЕР_1 перебував в нерухому стані, то в силу вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України він не був джерелом підвищеної небезпеки, а фактично майном, якому заподіяні шкоду малолітньою особою, яка керувала велосипедом.

Заявляючи позовні вимоги у розмірі 30 000,00 грн. Позивач за зустрічним позовом посилається на норму ст. 23 ЦК України відповідно до якої:

1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. (

2. Моральна шкода полягає: с

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; року діаг

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3.Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором законом.

Поряд з цим Позивач за зустрічним позовом не зазначає, у чому саме полягає заподіяна їй моральна шкода передбачена ст. 23 ЦК України, а лише виключно цитує зазначену норму права.

Обґрунтовуючи заявлену моральну шкоду Позивач за зустрічним позовом зазначає про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди від удару автомобілем малолітня особа впав, ударився тулубом і головою об бампер і капот автомобіля, у нього були травмовані гомілки обох ніг та п`ятка лівої ніжки, що спричинило сильний біль.

Проте твердження Позивача за зустрічним позовом не відповідає дійсності, як вбачається з відео-запису події, долученої до матеріалів справи у момент зіткнення велосипеду з транспортним засобом «ВМW 118Б» д.н.з. НОМЕР_1 , останній зупинився та перебував в нерухомому стані та саме малолітня дитина фактична в`їхала у зупинившився автомобіль. Після цього малолітня дитина спокійно бігала навколо транспортного засобу «ВМW 118Б» д.н.з. НОМЕР_1 , що чітко видно на відео-записі події, що свідчить про необгрунтованість тверджень Позивача за зустрічним позовом гомілки обох ніг та п`ятка лівої ніжки, що спричинило сильний біль. У разі наявності таких травм, малолітня дитина просто не змогла б ходити після зіткнення з автомобілем, натомність як вбачається з відео-запису поді дії малолітня дитина бігала навколо пошкодженого автомобіля.

З аналізу наданих Позивачем за зустрічним позовом фотокопій медичних довідок вбачаються, що:

1) Згідно довідки № 7011 від 10.04.2019 року, вбачається, що черговий лікар (який фіксує виключно скарги в момент звернення та направляє в подальшому до конкретного лікаря-спеціаліста) ОСОБА_8 зафіксував факт звернення щодо начебто заподіяння малолітній дитині «закритої черепно-мозгової травми, струсу головного мозку, забою гомілок та п`ятки лівої ніжки» та направлено до конкретних лікарів- спеціалістів для подальшого обстеження хірурга та невропатолога.

2) Згідно Консультативного висновку хірурга від 10.04.2019 року, зміст якого чомусь Позивач за зустрічним позовом оминає, вбачається, що цитую (мовою оригіналу):

« ОСОБА_9 6 лет - печень , желчный пузырь, поджелудочная железа, селезенка, почки расположены типично, возрастных размеров, без видимых эхоструктурных изменений, мочевой пузырь наполнен, свободная жидкость в брюшной полости и малом тазу достоверно не визуализируется. На момент осмотра убедительных признаков в пользу травматического паренхиматозних органов брюшной полости не виявлено».

Тобто як вбачається з наданого Консультативного висновку хірурга від 10.04.2019 року діагноз закрита черепно-мозгова травма, струс головного мозку, забій гомілок та п`ятки лівої ніжки не підтверджений.

3)Згідно Консультативного висновку невропатолога від 22.04.2019 року, зміст якого малололітний особі був встановлений діагноз, цитує мовою оригіналу: «стрессовое расстройство, парасомнии» рекомендовано - спостереження невропатолога по місцю проживання, неофен (фені бут 0,25) по Ѕ таб * 2 рази на добу після їди 45-60 днів спостереження педіатра (симптоматична терапія), контроль по ЄГГ показниках

Тобто як вбачається з Консультативного висновку невропатолога від 22.04.2019 року малотній дитині був встановлений діагноз «стрессовое расстройство, парасомнии», проте з наданого консультивного висновку невропатолога не вбачається, що причиною цього діагнозу стало зіткнення з транспортним засобом «ВМW 1180» д.н.з. НОМЕР_1 . Можливо малолітня дитина і до зіткнення з автомобілем Відповідача-2 за зустрічним позовом хворіла на вказане захворювання, однак Позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів зворотнього, наприклад виписки з Медичної книжки.

Крім того, не Позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимю доказів на підтвердження, того що малолітня дитина начебто протягом 2 місяців після ДТП приймала призначені невропатологом препарати, зокрема неофен (фені бут 0,25) по Ѕ таб * 2 рази на добу після їди 45-60 днів, та ін., не надано ні чеків про купівлю вказаних ліків, ні інших належних та допустимих доказів та підтвердження цього факту.

Також, Позивачем за зустрічним позовом не надано інших належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди та заподіяння такої шкоди взагалі, адже як вбачається з наданих стороною Відповідача-2 за зустрічним позовом доказів, зокрема відео-запису події, саме малолітня дитина нанесла збитки автомобілю Відповідача-2 за зустрічним позовом при цьому жодних травм не отримала.

Таким чином, позовні вимоги Позивача за зустрічним позовом є необгрунтованими не підтверджені належними та допустимими доказами, а також відповідними нормами матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а тому

Таким чином, позовні вимоги Позивача за зустрічним позовом вважає необгрунтованим і не підтверджені належними та допустимими доказами, а також відповідними нормами матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а тому просить суд відмовити у задоволені зустрічних позовних вимоги в повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідач по первинному позову і позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 проти первинного позову заперечує та підтримує зустрічний позов.

1) первинний позов пред`явлений ОСОБА_1 про стягнення на його користь матеріальної шкоди за відсутності у нього права власності на автомобіль і навіть за відсутності у нього належних повноважень на пред`явлення позову;

2) ОСОБА_1 уникає надання інформації про те, на якій правовій підставі він використовував на час ДТП не належний йому автомобіль (відсутнє його посилання на договір оренди, безоплатного користування, для виконання трудових обов`язків, самовільного використання, тощо);

3) ОСОБА_1 намагається приховати те, що він умисно уник належного оформлення ДТП відповідно норм чинного законодавства, зокрема щодо встановлення відповідно до вказаного законодавства факту нанесення при ДТП пошкоджень його автомобіля. Тобто він намагається приховати відсутність у нього жодного належного доказу про нанесення автомобілю будь-яких пошкоджень;

4)з відзиву на зустрічний позов та з первинного позову вбачається, що розмір матеріальної шкоди та причинний зв`язок ДТП з наявними та на автомобілі подряпинами належними доказами не підтверджений. В наданій копії Звіту причинний зв`язок з ДТП не встановлений, в Звіті не зазначено, що оцінщик попереджений (обізнаний) відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Законний представник малолітнього не була присутня під час огляду пошкодженого транспортного засобу;

5) ОСОБА_1 по суті визнає те, що в порушення чинного законодавства цивільно-правова відповідальність не була належним чином застрахована;

6)в порушення чинного законодавства та усталеної судової практики позов пред`явлений до неналежного відповідача, страховик відповідачем у первинному позові взагалі не заявлений. При цьому позивач по первинному позові взагалі не до страховика взагалі не звертався.

Враховуючи зазначене і першу чергу доцільно врахувати те, що існуюча раніше правова позиція Верховного Суду України змінена постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

1.Позов пред`явлений особою, яка не є власником автомобіля, тобто неналежним позивачем.

З наданих у справу документів вбачається, що легковий автомобіль «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_6 , що підтверджується копією Свідоцтва (Додаток 3 до Звіту № 1402).

Суду не надано жодного доказу, за яким у ОСОБА_1 виникло право вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої легковому автомобілю «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .

Навпаки із наданих звіту ПП ОСОБА_7 № 1402 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 від 06.06.2019 року вбачається що, 23 квітня 2019 року ПП ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , уклали договір про проведення оцінки пошкодженого колісного транспортного засобу автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 (Звіт № 1402 арк. 2).

В розділі 3.1. «Ідентифікація КТЗ» звіту ПП ОСОБА_7 № 1402 значено, що на підставі огляду від 23.04.2019 р. та ідентифікації КТЗ встановлено, що власником автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 .

В звіті ПП ОСОБА_7. № 1402 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 від 06.06.2019 року зазначається, що вартість збитку, завданого власнику автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП, складає 25 132,10 грн (Звіт № 1402 арк. 8).

Слід врахувати що ОСОБА_1 не надано підтвердження правомірності управляння автомобілем «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 станом на час ДТП та перевірки її наслідків.

Зокрема не надано:

- посвідчення водія ОСОБА_1 на право керування транспортним засобом відповідної категорії - автомобілем «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 .

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України щодо автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Подібними діяннями ОСОБА_1 було порушено п.п. «а», «б», «г1» п. 2.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

- посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

- чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

П. 21.3 ст. 21 вказаного Закону встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

За змістом пункту 21.2. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Це має істотне значення оскільки без вказаних документів водій не має права управляти транспортним засобом.

Слід врахувати вимоги абз. 2 п.2.2 Правил дорожнього руху України, яким встановлено, що власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

2.Позов пред`явлений до неналежного позивача.

В даному випадку, враховуючи розміри матеріальної шкоди в даному випадку позов повинен пред`являтись до Моторного (транспортнного) страхового бюро України.

Відповідно до ч. 1 ст. 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) власник легковий автомобіль «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 повинна здійснити обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи, що відповідальність володільців велосипедів не підлягає обов`язковому страхування відшкодування шкоди, заподіяної велосипедом відповідно до п.п. «а», п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) здійснюється Моторним (транспортним) страховим бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до п.9.2. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Як вже зазначалось, Згідно п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

П. 21.3 ст. 21 вказаного Закону встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

За змістом пункту 21.2. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Відповідно до ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В даному випадку не надано доказів про те, що власник або/та володілець джерела підвищеної небезпеки - автомобіля взагалі застрахували свою цивільну відповідальність, тому відповідальність власника велосипеда може бути за умови що розмір майнової шкоди власника автомобіля перевищує 50 тис. гривень.

Це випливає із змісту правового висновку Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року, який мають враховувати суди під час вирішення тотожних спорів.

Враховуючи зазначене і першу чергу доцільно врахувати те, що існуюча раніше правова позиція Верховного Суду України змінена Верховним Судом.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Верховний Суд відступив від правових висновків ухвалених раніше, та прийшов до наступних висновків:

П.72: Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

П.74:Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вказаної правової позиції завжди дотримуються суди в аналогічних справах про що свідчать: Постанова Верховного суду від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-д; Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2019 року по справі №759/11304/18; Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 03.04.2019 року по справі №754/15476/18; Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.04.2019 року по справі №361/4443/18; Постанова Київського апеляційного суду від 16.04.2019 року по справі №755/15561/18; Постанова Вінницького апеляційного суду від 27.02.2019 року по справі №140/2518/17; Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від25.04.2019 року по справі №752/21970/18.

Вказана правова позиція є усталеною судовою практикою з врахуванням норм чинного законодавства.

3.Факт заподіяння внаслідок ДПТ матеріальної шкоди та причинний зв`язок ДТП з наявними та на автомобілі подряпинами не підтверджено належними доказами.

9 квітня 2019 року о 15 годині 00 хвилин в житловій зоні - біля дитячої площадки в дворі житлового будинку АДРЕСА_2 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі належного на праві власності ОСОБА_6 джерела підвищеної небезпеки - легкового автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 .

При ДТП відбулось зіткнення джерела підвищеної небезпеки - легкового автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 , з ОСОБА_5 , який в дворі біля дитячої площадки їхав на дитячому велосипеді.

При цьому рядом з дитячою площадкою були припарковані легкові автомобілі, які були перешкодою для катання дітей на дитячих велосипедах.

Під час ДТП ОСОБА_5 перебував під наглядом її батьків, оскільки вона в цей перебувала за межами України.

Однак ОСОБА_1 на вжив заходів до належної фіксації та оформлення ДТП, зокрема не повідомив орган чи підрозділ Національної поліції..

Таким чином ОСОБА_1 було порушено п. 2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Підстав для звільнення водія ОСОБА_1 від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10. Правил дорожнього руху України не було.

Згідно 2.11 Правил дорожнього руху України, якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею.

Третіми особами вважаються інші учасники дорожнього руху, які через обставини виявились причетними до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Вона вечором 9 квітня 2019 року по телефону намагалась переконати ОСОБА_1 в необхідності викликати поліцію, належним чином оформити документи по ДТП через поліцію та повідомити про це страхову компанію, яка повинна здійснила обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

ОСОБА_1 грубо відмовив в цьому.

З метою належним чином оформити ДТП за її проханням сусідом 10 квітня 2019 року була викликана поліція

Після приїзду співробітників полії з БПП в селі Чайки УПП в Київській області ОСОБА_1 на місце ДТП з займаної ним квартири не вийшов.

Після цього була повторно викликана поліція.

Після приїзду співробітників полії з Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_1 на місце ДТП з займаної ним квартири знову не вийшов.

Таким чином ОСОБА_1 не надано поліції підтвердження правомірності управляння автомобілем «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 станом на час ДТП та перевірки її наслідків.

Зокрема не надано:

- посвідчення водія ОСОБА_1 на право керування транспортним засобом відповідної категорії - автомобілем «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 .

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України щодо автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Подібними діяннями ОСОБА_1 було порушено п.п. «а», «б», «г1» п. 2.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

- посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

- чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

П. 21.3 ст. 21 вказаного Закону встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

За змістом пункту 21.2. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Це має істотне значення оскільки без вказаних документів водій не має права управляти транспортним засобом.

Слід врахувати вимоги абз. 2 п.2.2 Правил дорожнього руху України, яким встановлено, що власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

В даному випадку ОСОБА_1 не підтверджено наявність у нього на час ДПТ права управляти належним на праві власності ОСОБА_6 легковим автомобілем «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 , що містить ознаки адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положення частин першої та другої цієї статті не застосовуються до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу.

Фактично ОСОБА_1 самовільно залишив місце ДТП.

Згідно ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Крім того поліція не могла переконатись в тому, що ОСОБА_1 станом на час ДТП та перевірки її наслідків не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, під впливом лікарських препаратів, у хворобливому стані чи у стані стомлення, що знижуються увагу та швидкість реакції водія.

Тобто відсутні докази, що ОСОБА_1 в момент ДТП виконував вимоги п. «а» та п «б» п. 2.9. Правил дорожнього руху України, якими передбачено, що водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того від нього не отримана інформація про технічний стан транспортного засобу - автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 станом на час ДТП.

Тобто відсутня інформація чи дотриманий ОСОБА_1 п.п. «а» п. 2.3. п. 2.9. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

Це свідчить, що ОСОБА_1 умисно створені умови які унеможливлювали складення співробітниками БПП в селі Чайки УПП в Київській області передбачених чинним законодавством документів щодо ДТП.

Це врегульовано нормами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (за наступними змінами та доповненнями).

П.1 розділу VІІІ Інструкції передбачено, що у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються:

1) схема місця ДТП (додаток 7), яку підписують учасники ДТП та поліцейський;

2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);

3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);

4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);

5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Згідно п. 2 розділу VІІІ Інструкції у випадках, коли внаслідок ДТП її учасникам заподіяно тілесних ушкоджень, викликається слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій на місці пригоди відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Поліцейський в порядку звітування за результатами реагування на повідомлення про кримінальні та адміністративні правопорушення складає рапорт на керівника відповідного підрозділу поліції, який передається уповноваженій особі підрозділу поліції.

Відповідно до п. 3 розділу VІІІ Інструкції на місці ДТП за вимогою учасників ДТП їм надається можливість зробити фотографію схеми ДТП. У випадку відсутності технічної можливості копія схеми ДТП та фотографії з місця ДТП надаються за письмовою заявою в підрозділі поліції у разі, якщо матеріали не було надіслано за належністю.

П. 4 розділу VІІІ Інструкції передбачено, що на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти:

1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП;

2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів;

3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів;

4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям;

5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту;

6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів;

7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами;

8) ширина тротуарів, узбіччя;

9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття;

10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття;

11) розташування дорожньої розмітки;

12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху;

13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються:

1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу;

2) номерний знак транспортного засобу;

3) власник (співвласник) транспортного засобу;

4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою;

5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП;

6) вид пригоди;

7) кількість учасників ДТП;

8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306;

9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення);

10) тип транспортного засобу.

Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

Тобто належними доказами про подію ДТП, заподіяння матеріальної шкоди та причинний зв`язок матеріальної шкоди з ДТП відповідно до п. 3 розділу VІІІ ї Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (за наступними змінами та доповненнями) є протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються схема місця ДТП та інші наявні докази.

Надані в справу відеоматеріали взагалі не містять фіксації якихось подряпин на автомобілі «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Взагалі ці подряпини могли існувати до ДТП.

Із звіту ПП ОСОБА_7. № 1402 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 від 06.06.2019 року вбачається що, 23 квітня 2019 року була зроблена лише оцінка матеріальної шкоди. Дата її заподіяння не визначена. Це могло бути як до 9 квітня 2019 року так і після цієї дати.

4.В звіті ПП ОСОБА_7. № 1402 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 від 06.06.2019 року зазначається, що вартість збитку, завданого власнику автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП, складає 25 132,10 грн (Звіт № 1402 арк. 8).

При цьому матеріальний збиток розраховується як сума вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 12 566,05 грн та втрати товарної вартості 12 566,05 грн.

Віднесення втрати товарної вартості 12 566,05 грн до матеріального збитку є безпідставним, а розрахунок його нічим не підтверджений.

Причина виникнення пошкодження автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 внаслідок ДТП_є лише припущенням ПП ОСОБА_7 за межами його як оцінщика компетенції.

В даному випадку ПП ОСОБА_7 діє лише як оцінщик вартості матеріального збитку, а не як судовий експерт, а тому в силу своїх повноважень, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Сертифікатом № 142/18 від 16 лютого 2018 року, не має права і реально не може визначати причину пошкоджень автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_3 (Звіт № 1402 арк. 2)..

ПП ОСОБА_7 у вступі звіті 1402 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 від 06.06.2019 року прямо зазначає, що він діє як суб`єкт оціночної діяльності (Звіт № 1402 арк. 2).

До звіту ПП ОСОБА_7. № 1402 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 від 06.06.2019 року, додана копія Сертифіката № 142/18 від 16 лютого 2018 року, виданого ОСОБА_7 про дозвіл оціночної діяльності за напрямом 1.Оцінка об`єктів у матеріальній формі зі спеціалізацією в межах напрямів оцінки: 1.3.Оцінка колісних транспортних засобів.

При цьому в Сертифікаті не зазначено про спеціалізацію ОСОБА_7 щодо оцінки матеріального збитку колісних транспортних засобів.

В звіті відсутні будь-які посилання на докази про конкретне ДТП, час і місце її скоєння, характер ДТП, учасників ДТП, причинний зв`язок ДТП з матеріальним збитком автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Не виключено, що автомобіль «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 і був учасником ще якогось ДТП, але належні оформлені органом Національної поліції докази про це ДТП відсутні.

За вказаних обставин відсутні підстави вважати що матеріальна шкода завдана внаслідок ДТП за участі малолітнього ОСОБА_5 .

Матеріали справи та Києво-Святошинського РВ ГУНП в Київській області також додатково підтверджують наступні обставини:

В результаті дорожньо-транспортної пригоди від удару автомобілем малолітній ОСОБА_5 впав, ударився тулубом і головою об бампер і капот автомобіля, у нього були травмовані гомілки обох ніг та п`ятка лівої ніжки.

Травмування ніжок малолітнього ОСОБА_5 викликало сильний біль.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_5 отримав надзвичайно сильний стрес.

Малолітній ОСОБА_5 після ДТП протягом 9 квітня 2019 року був надзвичайно знервований, відмовлявся від будь яких розваг та їди, скаржився на сильний біль в ніжках.

В ніч з 9 на 10 квітня 2019 року 9 квітня 2019 року ОСОБА_5 майже не спав, часто плакав. У нього навіть стався випадок непідконтрольного здійснення мочевипускання в постіль.

Нічого подібного з малолітнім ОСОБА_5 в попередній період не було.

В наступний після ДТП день - 10 квітня 2019 року ОСОБА_5 був обстежений в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охмадит» і йому була надана медична допомога щодо струсу головного мозку, забою гомілок обох ніг та п`ятки лівої ніжки.

При цьому був здійснений рекомендований огляд хірургом та невропатологом.

10 квітня 2019 року ОСОБА_5 був обстежений в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охмадит» хірургом, яким наданий консультативний висновок про необхідність спостереження педіатра по місцю проживання.

22 квітня 2019 року ОСОБА_5 був обстежений невропатологом в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охмадит» з визначенням діагнозом «Стрессовое растройство. Парасомния» (діагноз написаний російською мовою)

За консультаційним висновком невропатолога Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охмадит» від 22 квітня 2019 року ОСОБА_5 рекомендоване:

1.«Д» спостереження невропатолога по місцю проживання;

2.«Неофен (фені бут 0,25) по Ѕ таб х 2р в добу після їди 45 - 60 днів;

3.Спостереження педіатра (симптоматич. терапія);

4.Контроль по ЄЄГ показниках.

ОСОБА_5 протягом двох місяців після ДТП приймав призначені препарати.

В наступні місяці після ДТП місяці до цього часу малолітній ОСОБА_5 постійно скаржиться на болі в ніжках.

Він завжди, коли збирається на прогулянку в двір, дуже хвилюється і часто плаче, заявляючи, що боїться наїзду автомобіля.

Із-за постійних скарг на болі в ніжках та із-за побоювання загострення неврового захворювання ОСОБА_5 його матері ОСОБА_4 прийшлось відмовитьсь від сумісної з ним закордонної поїздки для його оздоровлення та від запланованих занять в спортивній секції.

Таким чином до цього часу малолітній ОСОБА_5 страждає на болі в ніжках та від нервових проявів. Це викликало зміну усталеного способу його життя і змусило відмовитись від запланованого закордонного оздоровлення та від занять в спортивній секції.

За вказаних обставин мінімальна сума заподіяної малолітньому ОСОБА_5 складає 30 000 грн.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність чеків та доказів про лікування є явно надуманим. ОСОБА_4 сама є досвідченим лікарем і тому могла надати відповідну кваліфіковану медичдичну допомогу з врахуванням рекомендацій спеціаліста по більш вузькій спеціалізацїї

У зв`язку з ДТП ОСОБА_4 терміново повернулась в Україну для вирішення питання з наслідками ДТП.

Але реакція ОСОБА_1 була несподіваною.

Замість переговорів про відшкодування заподіяної її моєму малолітньому сину ОСОБА_5 моральної шкоди страховою компанією, він почав агресивно вимагати від неї відшкодування явно надуманої матеріальної шкоди, яка ніби - то заподіяна 9 квітня 2019 року автомобілю «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 .

У зв`язку з цим ОСОБА_4 змушена була 15 квітня 2019 року звертатись до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області (реєстр ЄО № 17010).

На адвокатський запит Києво-Святошинським ВП ГУ НП в Київській області надані відповідні документи, щодо перевірки заяви ОСОБА_4 від 15 квітня 2019 року(реєстр ЄО № 17010),.

Усно повідомлено, що по заяві від 10 квітня 2019 року (реєстр ЄО № 16086) ДТП не оформлялось ніби-то за заявою учасників ДТП., а тому матеріали відсутні. Однак малолітній ОСОБА_5 ніяких відмов не робив, бо цього дня був на обстеженні в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охмадит» та і силу свого не мав права робити відмову. Уникнення оформлення ДТП мало місце зі сторони ОСОБА_1 , який не бажав виявлення ряду адміністративних проступків.

Це не спростовуєте, що за даних обставин заподіяну малолітньому ОСОБА_5 моральну шкоду повинні відшкодувати власник автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 або/та володілець джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 в залежності від правомірності користування ним вказаним автомобілем та від обачності власника автомобіля ОСОБА_6 щодо обставин набуття ОСОБА_1 вказаного автомобіля в фактичне користування.

Відповідальність власника або/та володільця джерела підвищеної небезпеки - автомобіля за заподіяння шкоди настає незалежно він їх вини, за винятком випадків коли шкода завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, при цьому саме власник або володілець джерела підвищеної небезпеки - автомобіля повинен довести наявність вказаних обставин.

Ст. 1187 Цивільного кодекс України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Твердження ОСОБА_12 про те, що при гальмуванні автомобіля він не використовується його водієм є щонайменше дуже дивною.

Відповідно до вимог ч. І ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист с цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майї шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Визначення збитків надається статтею 22 ЦК України, відповідно до якої збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а т витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного (реальні збитки). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи. Така вартість може бути визначена експертним шляхом.

Відповідна експертиза не проводилась, а лише здійснена оцінка без встановлення причинного зв`язку з ДТП. В наданій копії Звіту причинний зв`язок з ДТП не встановлений, в Звіті не зазначено, що оцінщик попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Даний звіт не може бути прийнятим у зв`язку з тим, що не містить вимог частини 7 ст. 102 ЦПК - «у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) відповідальність за завідомо неправдивий висновок» Даний звіт не може бути прийнятим у зв`язку з тим, що не містить вимог частини 7 ст. 102 ЦПК - «у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) відповідальність за завідомо неправдивий висновок».

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

П. 1 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як вже зазначалось, відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Про необхідність застосування саме вказаних норм матеріального права свідчить постанова Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/3985/15-ц. (провадження|61-13889св18) та ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року у справі № 753/12620/14-ц.

Вважає, що відзивом не спростовані обставини, за наявності яких відшкодування моральної шкоди внаслідок фізичних і моральних страждань, а також внаслідок значних обмежень в активному дитячому житті які заподіяні джерелом підвищеної небезпеки малолітньому ОСОБА_5 , повинні здійснити власник автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 або/та володілець джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 в залежності від правомірності користування ним вказаним автомобілем та від обачності власника автомобіля ОСОБА_6 щодо обставин набуття ОСОБА_1 вказаного автомобіля в фактичне користування.

Враховуючи наведене, просить:

В задоволенні первинного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної малолітньою особою, відмовити в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_4 , заявлений в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп на відшкодування моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки малолітньому ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач по первинному позову та відповідач по зустрічному позову та його представник первинний позов підтримали в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечують в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача по первинному позову та позивача по зустрічному позову первинний позов заперечує в повному обсязі, зустрічний позов підтримує в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача по первинному позову та відповідача по зустрічному позову, його представника, представника відповідача по первинному позову та позивача по зустрічному позову, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог по первинному та зустрічному позовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

9 квітня 2019 року о 15 годині 00 хвилин в житловій зоні житлового будинку АДРЕСА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВМW 118D» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та дитячого велосипеда, яким управляв малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Легковий автомобіль «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 . Доказів родинних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_6 суду не надано.

Страхування цивільно-правової відповідальності власника колісного транспортного засобу «ВМW 118D» д.н.з. НОМЕР_1 на час вказаної ДТП не здійснено.

Про вказану дорожньо-транспортну пригоду за участі транспортного засобу легкового автомобіля «BMW 118D «ВМW 118D» д.н.з. НОМЕР_1 водій ОСОБА_1 відповідний орган Національної поліції України не повідомив.

З наданого позивачем відеозапису дорожньо-транспортної пригоди не вбачається заподіяння механічних пошкоджень транспортному засобу легковому автомобілю «BMW 118D «ВМW 118D» д.н.з. НОМЕР_6 та фізичних травмувань малолітньому ОСОБА_5 .

23 квітня 2019 року ПП Парфьоновим О.О складений. акт огляду (дефектовочна відомість) легкового автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .

При огляді легкового автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 законний представник малолітнього ОСОБА_5 - його мати ОСОБА_4 не була присутня.

Доказів про повідомлення ОСОБА_4 - законного представника малолітнього ОСОБА_5 про час і місце огляду автомобіля суду не надано.

06 червня 2019 року виготовлений звіт ПП ОСОБА_7. № 1402 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 за яким вартість збитку, завданого власнику автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 , внаслідок пошкодження при ДТП, складає 25 132,10 грн.

В звіті не визначено внаслідок якої саме конкретно ДТП заподіяні механічні пошкодження автомобіля (не зазначено її конкретну дату, час і місце) та відсутнє посилання на підставі яких доказів встановлений сам факт ДТП.

В Звіті не зазначено, що ПП ОСОБА_7 попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок

В звіті ПП ОСОБА_7 № 1402 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 від 06.06.2019 року зазначається, що вартість збитку, завданого власнику автомобіля «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП, складає 25 132,10 грн.

12 липня 2019 року до суду надійшов позов, в якому позивачем зазначений ОСОБА_1 . Позов підписаний його представником Д.Б.Конюшко.

В позові представник позивача Д .Б . Конюшко просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 шкоду у розмірі 25 132,10 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 2 200.00 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 гри та судовий збір у розмірі 768.40 грн за подання позовної заяви.

До позову додана копія договору про надання правової допомоги № 18/04/19-ЮП/ІL від 18 квітня 2019 року, за яким адвокат Конюшко Денис Борисович надає правову допомогу замовнику (клієнту) ОСОБА_1 .

До позову додана копія ордеру серія ВН № 019409 від 18.04.2019 р. про надання правової допомоги ОСОБА_1 на підставі вказаного договору у всіх судових та правоохоронних органах адвокатом Конюшко Денисом Борисовичем .

Суду наданий оригінал довіреності ОСОБА_16 від 29 жовтня 2019 року, посвідченої Бондаренко Г.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу р.н. 3066, за якою вона уповноважила ОСОБА_1 бути її представником перед фізичними та юридичними особами в усіх державних І та недержавних установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, в тому числі страхових компаніях, органах МВС України, Національної поліції України, в органах Міністерства юстиції України, з питання отримання страхового та будь-якого іншого відшкодування в результаті дорожньо-транспортної пригоди на належний їй транспортний засіб марки ВМW, модель 118D, реєстраційний номер НОМЕР_7 .

Для чого надала йому право: представляти її в органах МВС України, страхових компаніях або в будь-яких інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх І підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов`язаних з одержуванням відшкодування шкоди у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом під час користування автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки, одержувати належні їй кошти за угодами про відшкодування заподіяної шкоди (в тому числі від страхових компаній страхові відшкодування) грошові суми у розмірах згідно з калькуляціями, актами, експертними висновками тощо, для виконання наданих повноважень, подавати необхідні довідки та і документи, в тому числі: заяви з правом підпису, отримувати необхідні довідки, витяги, свідоцтва та документи, розписуватися за мене, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю.

Ця довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам, строком на три роки та дійсна до двадцять дев`ятого жовтня дві тисячі двадцять другого року.

Суду надана копія довіреності ОСОБА_1 від 29 жовтня 2019 року, посвідченої Бондаренко Г.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу р.н. 3067, за якою він уповноважував Конюшка Дениса Борисовича та/або ОСОБА_2 та/або ОСОБА_17 бути його представниками в усіх підприємствах, установах, організаціях, І незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, перед І фізичними та юридичними особами, судах України, включаючи стадії апеляційного і касаційного провадження та виконання рішень, перегляду рішення, ухвали, постанови за нововиявленими обставинами та винятковими обставинами з питання захисту його грав та законних інтересів.

Для чого надавав їм право: подавати необхідні заяви, довідки та документи, в тому числі: заяви з правом підпису, позовні заяви, сплачувати державне мито, судовий | збір та інші необхідні платежі, отримувати необхідні довідки, документи, витяги, втримувати кореспонденцію у поштових відділеннях, розписуватися за мене, проводити переговори та виконувати дії по досудовому врегулюванню спорів, пред`являти претензії та позови, звертатися зі скаргами, заявами, клопотаннями, представляти його інтереси в судах України при веденні справ з використанням прав та виконанням обов`язків позивача, відповідача, третьої особи, потерпілого, включаючи право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії рішень, ухвал, постанов, приймати участь у судових засіданнях, подавати докази, приймати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, повністю або частково відмовлятися від позовних вимог, визнавати позов, змінювати предмет позову, укладати мирові угоди, брати участь в прийнятті рішення, оскаржувати рішення, ухвали суду в апеляційному та касаційному порядку, подавати заяву про перегляд рішення, ухвали суду за нововиявленими та винятковими обставинами, отримувати рішення суду, та виконувати в його інтересах всі інші дії з усіх питань, пов`язаних з виконанням цієї довіреності.

Оскільки позивачем жодним доказом не підтверджено заподіяння матеріальної шкоди транспортному засобу легковому автомобілю «BMW 118D «ВМW 118D» д.н.з. НОМЕР_6 , належному ОСОБА_6 та фізичних травмувань малолітньому ОСОБА_5 , це свідчить про відсутність у ОСОБА_4 зобов`язань відшкодування шкоди ОСОБА_1 та відсутність зобов`язань ОСОБА_6 та ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

П. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В даному випадку ОСОБА_1 є неналежним позивачем.

Легковий автомобіль «BMW 118D» державний номерний знак НОМЕР_1 належить на праві власності не йому, ак ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Тобто при наявності майнової шкоди, заподіяної ОСОБА_6 , вона особисто або або її належно уповноважений представник може від її імені, а не від свого імені пред`явити відповідний позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

ОСОБА_6 нікому не надавала право передоручення.

Згідно ч. 1 ст. 240 Цивільного кодексу України представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

При цьому ОСОБА_6 нікого не уповноважувала представляти її інтереси в суді, що випливає із змісту її довіреності від 29 жовтня 2019 року і нікому не надавала процесуальних прав діяти від імені як позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

У ч. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. «г» 4.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майні страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконанні його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

П. «а» 4.41.2 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майні страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконанню його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Верховний Суд відступив від правових висновків ухвалених раніше, та прийшов до наступного висновку:

П.74:Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Ч. 1 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 11, 15, 16, 22, 23, 237, 240, 979-985, 988 - 993, 999, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 5, 9, 21, 22, 39, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 206, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки - відмовити.

Враховуючи складність справи складання повного рішення суду відкласти на строк не більше як десять днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Повний текст рішення виготовлений 02.03.2020 року.

Суддя: Дубас Т.В.