Справа № 361/4888/19
Провадження № 2/361/552/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 березня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Мельниченко Я.І., з участю позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

встановив:

Позивач просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування - вулицею Шостою Приозерною в СТ «Переможець» с. Требухів Броварського району Київської області - шляхом знесення самочинно збудованих елементів благоустрою (воріт). Позов вмотивовано тим, що позивач і третя особа є співвласниками земельної ділянки АДРЕСА_6 , розташованій в кінці вулиці , але поруч з земельною ділянкою відповідача на початку вулиці незаконно встановлені залізні ворота , які закриваються на замок; через дані ворота позивачу створені перешкоди і він позбавлений вільного проїзду на вулицю і до своєї земельної ділянки; зокрема 10.06.2019р. до його земельної ділянки, користуючись тим, що ворота були відкриті, до нього проїхала вантажівка з грантом для підсипки землі на ділянці, після чого відповідач влаштував конфлікт і почав перешкоджати руху вантажівки, ставав перед автомобілем, потім зачинив ворота,заблокувавши тим самим рух, через що позивач викликав поліцію. Вважає, що відповідач дані ворота встановив незаконно, без будь-яких дозвільних документів, постійно їх закриває, ключів від воріт не надає. Позивачу даними воротами створені перешкоди: позивач не може вільно пересуватись вулицею, яка є місцем загального користування, і зокрема проїжджати до своєї земельної ділянки, тому просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди шляхом знесення вказаних воріт. Послався на ст. ст.317,319, 293, 321, 376, 386, 391, 16 ЦК України та ст.ст152, 158 ЗК України.

Третя особа позов чоловіка підтримала, просила його задовольнити, пояснила, що встановленими відповідачем воротами і тим, що вони закриті на замок для її сім,ї створені перешкоди, вона не може вільно пройти на вулицю і проїхати автомобілем. Вважає, що такі перешкоди чинить саме відповідач.

Відповідач позов не визнав, подав відзив, пославшись на те, що позивач не є власником вказано ним земельної ділянки. Вказані ворота на початку вулиці Шостої Приозерної встановлені приблизно в 2002році членами товариства в інтересах всіх мешканців у цілях безпеки від проходу сторонніх осіб, правопорушень і від розкрадань. Всі мешканці мають ключ від воріт і крім того ключ є у чергового охоронника на в,їзді до товариства, тому перешкод у проїзді і проході на вулицю нема. крім того, до ділянки позивача є проїзд через сусідню вулицю, на якій так само розташована інша земельна ділянка позивача (поруч з ділянкою АДРЕСА_6 . Крім того, дані ворота особисто він не встановлював, а як і інші члени товариства , заплативши гроші отримав ключ від воріт, тому він не має права зносити ворота, які не будував. Також послався, що ніяких перешкод позивачу особисто він не чинив, але дійсно 11.06.2019р. стався конфлікт, коли на вулицю заїхала вантажівка з ґрунтом до позивача, і з урахуванням болотистої місцевості, від вантажівок руйнується дорога, тому він запропонував позивачу звернутись до голови правління і написати зобов`язання відновити дорогу за власний рахунок після того, як його вантажівками дорога буде зруйнована.

Вислухавши доводи учасників справи та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі обставини і відповідні ним правовідносини:

Позивач і третя особа є подружжям і є співвласниками земельної ділянки АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 6.12.2018р., покупець ОСОБА_2 , майно набуте у шлюбі, в п. 12 договору зазначено про згоду другого з подружжя (позивача) на набуття вказаного майна дружиною у спільну сумісну власність.

Дані обставини підтверджені договором купівлі-продажу, витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Щодо доказування наявності порушення прав позивача відповідачем, то суд на підставі наданих доказів робить такі висновки:

Згідно викопіювання з топографічного плану СТ «Переможець» - і дана обставина не оспорюється, - вказана земельна ділянка АДРЕСА_7 ;

земельна ділянка, належна відповідачу (чого він не оспорює) розташована третьою з початку даної вулиці, ближче до центрального в,їзду до Товариства; всього по вулиці знаходиться близь десяти земельних ділянок.

Згідно висновку Броварського ВП від 18.06.2019р. - 11.06.2019р. позивач звертався до відділу поліції з приводу подій, що мали місце 11.06.2019р. о 13-00 в СТ «Переможець», а саме, що заявнику перешкоджають у користуванні вулицею шляхом самовільно встановлених воріт. Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що завозив ґрунт на свою ділянку, але ОСОБА_3 перешкоджав проїзду вантажівки по вул. Шоста Приозерна; крім того на в,їзді на вулицю самовільно і незаконно встановлені металеві ворота, які зачиняються на замок, внаслідок чого виникають перешкоди проїзду і проходу до земельної ділянки позивача. ОСОБА_3 відмовився надавати пояснення, користуючись ст.63 Конституції України. Заявнику роз`яснено право звертатись до суду, оскільки спір виник з цивільних правовідносин.

Відповідач подав як доказ Акт, затверджений головою правління товариства 17.06.2019р., підписаний членами комісії, з печаткою товариства, в якому засвідчено події 11.06.2019р.. а саме факт пошкодження електричної опори. Як зазначив відповідач, суперечка 11.06.2019р. між ним і позивачем виникла саме з приводу пошкодження стовпа вантажівкою, що завозила грунт на земельну ділянку позивача, і що він обурювався саме з цього приводу і з того, що вантажівкою руйнується дорога, та вимагав від позивача вирішити з головою правління питання щодо відновлення пошкодженої дороги після завозу грунту.

Таким чином, наведеним Висновком, поданим позивачем у якості доказу, доводиться факт звернення позивача до поліції з приводу конфлікту, що мав місце 11.06.2019р., але даний Висновок не доказує обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, пред`явлених саме до вказаного відповідача.

Не спростовані доводи відповідача, що ворота були встановлені дуже давно членами товариства спільно, до того ж не під час його колишнього головування. Дану обставину позивач фактично визнав. При цьому суд враховує, що позивач (що він підтвердив сам) певний період був головою правління товариства, і на той час вказані ворота вже існували і вони закривались на ключ, тому самі по собі доводи позивача про самочинність і незаконність встановлених воріт є нелогічними і спірними, оскільки на протязі свого головування в товаристві позивач не вирішив питання щодо знесення самочинно збудованих воріт і перекривання вільного проїзду на вулицю. До того ж, дані питання мають вирішуватись не за рахунок покладення на відповідача як одного з членів товариства відповідальності за такі дії.

З жодного поданого позивачем доказу не встановлено, що ворота , про які йдеться мова у позовній заяві, були зведені відповідачем, чи що саме відповідач своїми діями зачинив проїзд на вулицю.

Згідно приписів ст.ст.81, 43, 12 ЦПК України щодо принципу змагальності та обов`язку сторони доводити належними, допустимими і достовірними доказами ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог, - саме позивач за заявленим ним позовом повинен був довести (шляхом подання доказів) ті обставини, на які він посилається, зокрема: що саме відповідач звів вказані ворота і перекрив в,їзд на вулицю, що відповідач встановив ворота самочинно, і що саме на відповідача є підстави покладати обов`язок по їх знесенню. Таких доказів позивач не надав, і в судовому засіданні встановлено протилежні обставини.

Згідно ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Позивач посилається на те, що відповідач контролює закриття воріт і тим самим чинить йому перешкоди у проходженні і проїзді на вулицю. Разом з тим, вказану обставину позивач не довів належними доказами, і крім того, за принципом дипозитивності суд розглядає цивільну справу лише заявлені позовні вимоги, не виходячи за їх межі. А вимог щодо інших дій відповідача позивач не заявив.

Таким чином, позивач не довів порушення його прав безпосередньо відповідачем і не довів наявності підстав для покладення саме на відповідача обов`язку вчинити ті дії, про які просить позивач у даній коконній позовній заяві.

Таким чином, суд у позові відмовляє як у необґрунтованому.

Враховуючи відмову у позові, то згідно положень ст.141 ЦПК України відсутні підстави для відшкодування позивачу понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.14 ЦК України, ст.ст.12,13,81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування - вулицею Шостою Приозерною в СТ «Переможець» с. Требухів Броварського району Київської області - шляхом знесення самочинно збудованих елементів благоустрою- воріт, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не буде вручене в день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде ним подана протягом тридцяти днів з дня вручення копії повного рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Повне рішення складене 05.03.2020р.

Суддя Т.В. Селезньова