Справа № 766/602/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач 11.04.2016 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що відповідно до укладеного договору №ABQ3RC056280018 від 23.11.2007 року ОСОБА_1 23.11.2007 року отримала кредит у розмірі 4717,89 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем умови кредитного договору не виконуються. Станом на 01.02.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 59005,56 гривень, яка складається з: 3445,67 грн. - заборгованість за кредитом; 239,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1188,88 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 50845,22 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2785,98 грн. штраф (процентна складова). У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.04.2016 року відкрито провадження у справі.

Зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2017 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.02.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити у їх задоволенні. Надали до суду відзив, згідно якого з позовними вимогами позивача не згодні, вважають їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Позивач вважає, що підписанням заяви від 23.11.2007 року ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає кредитно-заставний договір між нею та банком. Вважають такий висновок позивача не відповідає вимогам чинного законодавства. Заява від 23.11.2007 року від імені відповідача не містить всіх зазначених істотних умов договору. Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» і «Тарифи» не містять її підпису. Крім того, відповідач не укладала жодних договорів з ПАТ «Акцент-Банк», в тому числі кредитних, і кошти в кредит від позивача не отримувала. Підпис у заяві від 23.11.2007 року від імені позичальника виконаний не відповідачем. Протягом 2007-2008 років ОСОБА_2 , переслідуючи корисну мету особистого збагачення, скориставшись паспортними даними мешканців м.Херсона, шляхом обману та зловживання довірою, незаконно отримала грошові кошти в кредит у філіях різних комерційних банків. Таким же чином ОСОБА_2 отримала кредитні кошти і на ім`я ОСОБА_1 . Вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 25.01.2009 року ОСОБА_2 , засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.191, ч.ч.1, 3 ст.358 КК України. Таким чином, у зв`язку з недодержанням вимог закону та не підписанням відповідачем заяви позичальника від 23.11.2007 року між ПАТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_1 не існує жодних цивільно-правових відносин. Вказана заява позичальника не створює для неї жодних правових наслідків, а тому позивач немає права вимагати повернення коштів, які нібито передані в кредит ОСОБА_1 . З копії заяви позичальника від 23.11.2007 року та копії накладеної вбачається, що кредитні кошти надані банком для придбання меблів у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на суму 4289 грн., проте позивачем не долучено до позовної заяви жодного документу, яким би підтверджувалось придбання цих меблів ОСОБА_1 і в копії накладеної відсутній підпис відповідача. Крім того, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за межами строку позовної давності. Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості останні платежі з повернення кредитних коштів здійснені у жовтні 2009 року. Хто здійснив ці платежі, відповідачеві невідомо. Строк дії договору до 23.11.2010 року. Стосовно пропуску строку позовної давності пояснення позивача про збільшення строку позовної давності за згодою між сторонами до 5 років жодними доказами не підтверджено. Але навіть при п`ятирічному строку позовної давності АТ «Акцент-Банк» подано позовну заяву з пропуском строку позовної давності, 11.04.2016 року у той час як останні платежі на погашення кредиту здійснені у жовтні 2009 року. Просили відмовити в задоволенні позову. В останнє судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, у задоволенні позову просили відмовити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №ABQ3RC056280018 від 23.11.2007 року ОСОБА_1 23.11.2007 року отримала кредит у розмірі 4717,89 грн. на строк до 23.11.2010 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Так, згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 01.02.2016 року заборгованість за кредитним договором №ABQ3RC056280018 від 23.11.2007 року становить 59005,56 гривень, що складається із:

- 3445,67 грн. - заборгованість за кредитом;

- 239,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1188,88 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 50845,22 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);

- 2785,98 грн. штраф (процентна складова).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови та Правила надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2785,98 грн. штраф (процентна складова).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «АкцентБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ «Акцент-Банк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 23.11.2007 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності звернення позивача до суду з даним позовом в порядку ч.3 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості останні платежі з повернення кредитних коштів здійснені у жовтні 2009 року. Строк дії договору до 23.11.2010 року.

17.12.2012 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до Суворовського районного суду м.Херсона з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за цим же кредитним договором.

Ухвалою суду від 25.07.2013 року позов ПАТ «Акцент-Банк» залишено без розгляду за заявою позивача.

Згідно з ч.1 ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Останній платіж кредитної заборгованості мав місце у жовтні 2009 року, що вбачається з розрахунку заборгованості, то строк позовної давності закінчився у жовтні 2012 року. Таким чином, позов позивачем пред`явлено у квітні 2016 року з пропуском строку позовної давності.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Доводи відповідача про те, що кредитну картку не отримувала, підпис в анкеті заяві виконаний не нею, а отримання кредиту на її ім`я відбулося внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , посадової особи АТ «Акцент Банк», суд до уваги не приймає, оскільки нею не доведено належними допустимими доказами ці обставини.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок спливу строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Керуючись ст. 12, 13, 19, 81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.253, 257, 258, 261, 264, 267, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Майдан