ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Херсон

Справа №766/21452/19

Провадження №22-ц/819/430/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

суддів: Кузнєцової О.А.,

Радченка С.В.,

секретар судового засідання: Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 грудня 2019 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Майдан С.І., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання недійсними кредитного договору, договорів іпотеки та поруки,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до АТ «Укрсиббанк» про визнання договорів недійсними.

Позов мотивований тим, що 16 квітня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та приватним підприємством «Торгово-виробнича компанія «Укрспецтехніка», в особі директора підприємства Гуменюка Вячеслава Миколайовича, був укладений кредитний договір №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в формі поновлювальної кредитної лінії в сумі, що дорівнює 750 000,00грн. під 15% річних, зі строком повернення коштів до 15 квітня 2011 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 16 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладено договори поруки, відповідно до яких остання узяла на себе солідарну відповідальність із позичальником за виконання зобов`язань за кредитним договором.

Також виконання зобов`язань ПП «Торгово-виробнича компанія «Укрспецтехніка» забезпечено договорами іпотеки від 16 квітня 2008 року, за якими ОСОБА_2 передав в іпотеку банку належні йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належні їй на праві власності житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою АДРЕСА_3 .

Позивачі вважають, що кредитний договір від 16 квітня 2008 року слід визнати недійсним, оскільки банк в порушення вимог Законів України «Про банки та банківську діяльність», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не забезпечив формування в повному обсязі резервів за наданим підприємству кредитом; не перевірив належним чином кредито та платоспроможність позичальника; договір не містить умов щодо його зміни та розірвання, та містить умови, які порушують засади свободи підприємницької діяльності.

Оскільки іпотека та порука мають похідний характер від основного зобов`язання, а оскаржуваний кредитний договір є недійсним, то позивачі також просили визнати недійсними договори поруки та іпотеки від 16 квітня 2008 року укладені між ними та банком.

05 грудня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяву про забезпечення позову, в якій просили:

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна:

трикімнатної квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

трикімнатної квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ;

житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 ;

земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- заборонити державним виконавцям відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області проводити будь-які виконавчі дії, спрямовані на примусову реалізацію нерухомого майна:

житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , які належать на праві власності ОСОБА_1 ;

- заборонити державним виконавцям Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області проводити будь-які виконавчі дії, спрямовані на примусову реалізацію нерухомого майна:

трикімнатних квартир спільного заселення АДРЕСА_1 та АДРЕСА_6 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 12 грудня 2011 року стягнута солідарно з ПП «Торгово-виробнича компанія «Укрспецтехніка», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 888540,13грн. та судові витрати.

Виконання цього рішення здійснюється відділом примусового виконання рішень Управління ВС ГТУЮ у Херсонській області та Дніпровським РВ ДВС м.Херсона ГТУЮ у Херсонській області. На теперішній час державні виконавці проводять дії щодо оцінки нерухомого майна, яке є предметом оскаржених іпотечних договорів та передачі цього майна на примусову реалізацію.

Заявники вказали, що за умовами іпотечних договорів також іпотекодержатель може у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на іпотечне майно.

Посилаючись на існування реальної загрози реалізації іпотечного нерухомого майна в рамках виконавчого провадження або в позасудовому порядку до ухвалення рішення по справі, що утруднить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, позивачі просили заяву про забезпечення позову задовольнити.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 грудня 2019 року заява про забезпечення позову задоволена у повному обсязі.

Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна:

- трикімнатних квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_7 спільного заселення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 та належать на праві власності ОСОБА_2 .

- житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 та належать на праві власності ОСОБА_1 ;

Заборонено державним виконавцям відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області проводити будь-які виконавчі дії, спрямовані на примусову реалізацію наступного нерухомого майна у вигляді:

- житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 та належать на праві власності ОСОБА_1 ;

Заборонено державним виконавцям Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області проводити будь-які виконавчі дії, спрямовані на примусову реалізацію наступного нерухомого майна:

- трикімнатних квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_7 спільного заселення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_8 та належать на праві власності ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі АТ «Укрсиббанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду від 16 грудня 2019 року скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування скарги апелянт вказав про відсутність правових підстав для вжиття судом заходів забезпечення позову у запропонований позивачами спосіб з огляду на існування презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України); наявність набувших законної сили судових рішень про стягнення із заявників на користь банку заборгованості за кредитним договором; надуманість поданого більш ніж через 10 років після укладення оспорюваних договорів позову про їх недійсність.

Звернення із позовом про визнання договорів недійсним, на думку апелянта, спрямовано назупинення виконання чинного судового рішення, а вжитий судом вид забезпечення позову порушує права банка, як стягувача у кредитних зобов`язаннях.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони повторно не з`явилися, причини неявки не повідомили. Про день, час та місце розгляду справи сторони повідомлені у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, про що свідчать звіти від 19 та 20 лютого 2020року про доставку судових повісток на електрону адресу АТ «Укрсиббанк», представника ОСОБА_2 адвоката Резуненка Д.С., представника ОСОБА_1 адвоката Берестового Є.В. Крім того, заявники та їх представники сповіщені про призначене судове засідання за допомогою засобів мобільного зв`язку, що підтверджено відповідними довідками про доставку SMS-повідомлень.

Заслухавши доповідача, дослідивши виділені матеріали справи та, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову, у тому числі забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою цієї статті визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву позивачів про забезпечення позову, суд першої інстанції вказав, що таке забезпечення знаходиться в прямому зв`язку із предметом позову та невжиття відповідних заходів з урахуванням обґрунтованості і адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, призведе до порушення інтересів позивача.

Проте погодитися із висновком суду не можна.

За положеннями ст. 150 ЦПК України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; повністю з`ясувати обсяг пред`явлених позовних вимог, дані про особи позивачів та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачів а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З виділених матеріалів справи встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 03 грудня 2010 року стягнута солідарно з ПП «Торгово-виробнича компанія «Укрспецтехніка», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором від 16 квітня 2008 року у загальному розмірі 888540,13грн., вирішено питання розподілу судових витрат. Це рішення набрало законної сили, є чинним та перебуває на виконанні у ВДВС.

З договору іпотеки від 16 квітня 2008 року, яким забезпечено виконання оспорюваного кредитного договору, вбачається, що передані в іпотеку банку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 об`єкти нерухомого майна: квартири АДРЕСА_9 та домоволодіння із земельною ділянкою площею 0,0434 га по АДРЕСА_3 , також перебувають під заборонами відчуження накладеними згідно іпотечних договорів від 22 грудня 2006 року та 02 квітня 2004 року.

З наданих АТ «Укрсиббанк» судових рішень від 03 та 20 грудня 2010 року, 01 грудня 2011 року, 02 грудня 2013 року, що набрали законної сили та за якими відкрито виконавчі провадження, встановлено проведення стягнень з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами, виконання яких забезпечено шляхом передачі іпотекодавцями вищевказаного спірного нерухомого майна в іпотеку за кредитними договорами від 02 квітня 2004 року; 11 травня та 22 грудня 2006 року.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 2 ч.3 п.7 ЦПК України).

Згідно ст. 18 ч.1 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обраний судом захід забезпечення позову шляхом заборони державним виконавцям проводити будь-які виконавчі дії, спрямовані на примусову реалізацію іпотечного майна та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цього майна, яким забезпечено виконання зобов`язань за іншими, крім оскаржуваного у позові кредитного договору від 16 квітня 2008 року, фактично створює перешкоди щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили, та впливає на права та інтереси стягувачів у виконавчих провадженнях.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд першої інстанції не з`ясував відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам і помилково не взяв до уваги інтереси інших осіб, права яких є порушеними в зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову у даній справі у обраний позивачами спосіб впливає на проведення державними виконавцями виконавчих дій та фактично призведе до зупинення виконавчих проваджень, що суперечить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Так саме й заборона вчиняти реєстраційні дії щодо іпотечного майна, яке є заставним по декількох зобов`язаннях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які не є предметом позову в цій справі, може вплинути на права та інтереси стягувачів.

З огляду на наведене, колегія суддів прийшла до висновку про скасування ухвали суду від 16 грудня 2019 року та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 156, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 грудня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання недійсними кредитного договору, договорів іпотеки та поруки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 02 березня 2020 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

С.В. Радченко