Справа № 585/4034/19
Номер провадження 2-о/585/6/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі :

головуючого судді Євлах О.О.,

за участі:

секретаря - Безручко О.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

представник заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Філь В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в режимі відеоконференції цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Роменський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Сумській області,

вимоги заявника: про встановлення факту постійного проживання на території України ,-

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 (далі заявник) звернувся в суд із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

2. Заяву обґрунтував тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Запоріжжя. Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Шлюб між останніми був зареєстрований 27 березня 1987 року Орджонікідзевським відділом РАЦС м. Запоріжжя. Листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 26.04.2018 року підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 стосовно заявника, як малолітньої дитини, були внесені відомості до реєстраційної картки його матері з 24 липня 1989 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 1995 рік. Довідкою Запорізької ЗОШ № 66 від 28.02.2018 року підтверджено, що заявник навчався у середній школі № 66 м. Запоріжжя з 01.09.1995 року по 08.12.1997 рік. Роз`ясненням Роменського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 07.03.2019 року його повідомлено, що підтвердити факт реєстрації заявника станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року не вдалося., тому підтвердити факт належності до громадянства України є неможливим. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2008 року ОСОБА_1 засуджено за ст. ст. 115 ч. 1, 115 ч. 2, п.п. 9, 13 та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Заявник відбуває покарання в Роменській ВК № 56. Паспорт громадянина України він не отримував і йому відмовлено у видачі паспорту громадянина України. Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року по даний час заявнику необхідно для отримання паспорту громадянина України та реєстрації шлюбу.

3. Від заінтересованої особи - Роменського міського сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, заперечень проти заяви не надійшло.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просили її задовольнити з підстав, викладених в ній.

5. Представник заінтересованої особи - Роменського міського сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, в судовому засіданні зазначила, що документально підтвердити факт проживання ОСОБА_1 на території України разом з одним з батьків чи батьками станом на 24 серпня 1991 року не вдалося, тому у видачі паспорта громадянина України йому відмовили.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. Судом встановлено, що зі Свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя; його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 7).

7. Свідоцтвом про укладення шлюбу підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27 березня 1987 року уклали шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_5 » (а. с. 8).

8. Листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 26.04.2018 року підтверджується, що мати заявника ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; стосовно заявника, як малолітньої дитини, були внесені відомості до реєстраційної картки його матері з 24 липня 1989 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 рік (а. с. 9).

9. Довідкою Запорізької ЗОШ № 66 від 28.02.2018 року підтверджено, що заявник навчався у середній школі № 66 м. Запоріжжя з 01.09.1995 року по 08.12.1997 рік; вибув (наказ № 95 від 08.12.1997 року) до м. Волгоград (а. с. 10, 11).

10. Роз`ясненням Роменського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 07.03.2019 року ОСОБА_1 повідомлено, що підтвердити факт реєстрації заявника станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року не вдалося, тому підтвердити факт належності до громадянства України є неможливим (а. с. 13).

11. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2008 року ОСОБА_1 засуджено за ст. ст. 115 ч. 1, 115 ч. 2, п.п. 9, 13 та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі (а. с. 23 - 28).

12. З довідки ДУ «Роменська ВК № 56» вбачається, що ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі; початок строку: 16.03.2008 року; дійсно відбуває покарання в державній установі «Роменська ВК № 56» з 24.06.2010 року по теперішній час (а. с. 22).

13. Згідно довідки Запорізької ЗОШ № 66 ОСОБА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно навчався з першого по третій клас: з 01 листопада 1995 року по 08 грудня 1997 року (наказ про вибуття № 95 від 08.12.1997 року до м. Волгоград) (а. с. 59).

14. Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є дядьком заявника. Йому відомо, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні. До десяти років ОСОБА_1 жив зі своїми батьками за адресою: АДРЕСА_3 ходив у школу, потім жив із ним і ходив там у школу теж у місті Запоріжжя. У період розпаду Радянського Союзу ОСОБА_7 жив у м. Запоріжжя.

ІV. Норми права.

15. Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

16. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

17. Згідно ч.2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

18. Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

19. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

20. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

21. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

22. Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

23. Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 (в ред. від 27.06.2006), - встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

24. Згідно п. 10 Порядку - для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

25. Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

26. В силу ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.

27. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

28. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

29. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

30. У ч. 7 ст. 294 ЦПК України зазначено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

V. Оцінка суду.

31. Встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про захист прав заявника і вважає, що можливо встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 в неповнолітньому віці разом з матір`ю станом на 24 серпня 1991 року, оскільки без цього заявник не зможе отримати паспорт громадянина України. ОСОБА_1 у повному обсязі обґрунтував свої вимоги та підтвердив їх письмовими доказами та показами свідка, а, отже, є всі підстави для задоволення його заяви та встановлення факту постійного проживання на території України заявника в неповнолітньому віці разом з матір`ю станом на 24 січня 1991 року. Підстав сумніватись у показах свідка ОСОБА_6 у суду немає, так як вони узгоджуються між собою і підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи в їх сукупності.

32. Встановлення факту постійного проживання на території України у неповнолітньому віці разом з матір`ю станом на час оголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, породжує для заявника юридичні наслідки , - отримання паспорта громадянина України.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 293-294, 315, 354 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд ,-

У Х В А Л И В :

1. Заяву ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа: Роменський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

2. Встановити факт, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Запоріжжя, Україна, постійно проживав в малолітньому віці разом з матір`ю ОСОБА_4 на території України за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заявник: ОСОБА_7 , місце перебування: відбуває покарання у ДУ «Роменська виправна колонія № 56», вул. Вишнева, буд. 19, с. Перехрестівка, Роменського району, Сумської області.

Заінтересована особа: Роменський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, місцезнаходження: вул. Коржівська, буд. 107, м. Ромни, Сумська область.

Повний текст рішення складено 04 березня 2020 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. О. Євлах