Провадження №2/523/100/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2020 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9, в м.Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №94/0747 від 21.11.1994 року, а саме квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі GIP, дійсним.

В обгрунтування вимоги позивач вказувала на те, що вона як покупець та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діюча від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_4 , як продавці, виконали всі істотні умови договору, позивач вселилася в квартиру, сплачує комунальні послуги, виконує усі права та обов`язки власника. На теперішній час позивачу стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, оскільки зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не відоме, тому відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України вони викликалися через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

Справа розглянута в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін відповідно до ст.279 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи було встановлено, що 21 листопада 1994 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діюча від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_4 , продали, а ОСОБА_1 купила квартиру, яка має загальну площу 70,3 кв.м., складається з 3-х кімнат житловою площею 40,8 кв.м., а також: коридору, туалету, ванної кімнати, кухні, комори, за адресою: АДРЕСА_2 , договір зареєстрували на Одеській універсальній товарній біржі GIP, реєстраційний № 94 /0747, але нотаріально його не посвідчили.

На підставі даного договору за позивачем з 04 січня 1995 року було зареєстровано право власності на придбаний об`єкт нерухомості в ОМБТІ та РОН під №147 стор. 35 кн. 110 пр. (а.с.6-зворот)

Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідачі передали у власність позивача вказану квартиру, а позивач сплатила за це її вартість та вселилася у житло. Дані обставини підтверджуються тим, що право власності на даний об`єкт нерухомості зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» на ім`я позивача.

Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року, ст.47 ЦК УРСР якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Покупець та продавці нотаріально договір не оформляли, так як працівники товарної біржі запевнили в тому, що біржові договори купівлі-продажу не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню, про що також зазначено в тексті договору.

Яких-небудь суперечок між сторонами договору судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при оформлені її не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст..227 ЦК Української УРСР 1963 року.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1994 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, на підставі викладеного,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12,13, 76-78, 81, 89, 128, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 № 94/0747, загальною площею 70,3 кв.м, який був посвідчений 21.11.1994 року на Одеській універсальній біржі GIP, та укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 02.03.2020 року.

Суддя: