Справа № 428/6428/20
Провадження № 2/428/2085/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді: Шубочкіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання: Погребної Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що батько її сина, ОСОБА_3 , сплачував аліменти на утримання сина до досягнення повноліття. З 2017 року син позивача навчається на денному відділенні обласного комунального закладу «Сєвєродонецького коледжу культури і мистецтв імені Сергія Прокоф`єва». Проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному матеріальному утриманні, а тому потребує матеріальної допомоги.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Первомайськ, Луганської області , про що зроблено відповідний актовий запис № 178. Батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .

З копії рішення Троїцького районного суду Луганської області від 31.07.2015 року по справі №428/1637/15-ц вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.09.1995 року Первомайським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 203, розірваний.

Згідно з довідкою № 54 від 13.07.2020 року, виданою Обласним комунальним закладом «Сєвєродонецький коледж культури і мистецтв імені Сергія Прокоф`єва», ОСОБА_3 є студентом 4 курсу, спеціалізації оркестрові народні інструменти денної форми навчання.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від відповідача матеріальної допомоги на його утримання, у зв`язку з продовженням навчання. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, судом встановлено, що син позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є повнолітнім сином відповідача ОСОБА_2 , який продовжує навчання, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що 04.12.2020 від відповідача на електронну пошту суду надійшли письмові пояснення, в яких відповідач зазначив, що він телефоном домовився з сином ОСОБА_3 , про те, що відповідач, буде перераховувати йому аліменти до закінчення ОСОБА_3 навчання. До зазначених пояснень відповідачем надано довідку ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» №967 від 01.12.2020, в якій зазначено що з заробітної плати ОСОБА_2 було утримано та перераховано на користь ОСОБА_3 аліменти з 01.10.2020.

Проте, суд критично оцінює вказані доводи позивача та надані на їх підтвердження докази, оскільки надані відповідачем докази в своїй сукупності жодним чином не підтверджують факту перерахування аліментів на користь ОСОБА_3 . У наданій відповідачем довідці не зазначено розмір аліментів, що утримуються, розрахунковий рахунок, на який вони перераховуються, а тому вказана довідка не є достатнім, належним та допустимим доказом у розумінні положень 76-80 ЦПК України для підтвердження факту сплати відповідачем аліментів. Окрім того, у вказаній довідці зазначено, що аліменти перераховуються з 01.10.2020 року, при цьому ОСОБА_3 досяг повноліття з ІНФОРМАЦІЯ_3 , та продовжує своє навчання з 01.09.2017.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти з 07.08.2020.

При цьому у відповідності до положень статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки даний позов пред`явлено до суду 10.08.2020, тому аліменти підлягають стягненню на користь позивача саме з вказаної дати.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до пп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 281, 287-289, 430 ЦПК України, ст.ст.180-184 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.08.2020 року і до закінчення дитиною навчання, або до досягнення ним 23-річного віку.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Шубочкіна