Ухвала

Іменем України

03 березня 2020 року

м. Київ

справа № 750/6696/19

провадження № 61-3163ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 липня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» (далі - ТОВ «Оптіма Факторинг») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Заява мотивована тим, що 15 травня 2018 року були проведені електронні торги щодо лоту, до складу якого входило право вимоги за кредитним договором від 13 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , за результатами проведення яких переможцем оголошено ТОВ «Оптіма Факторинг», що підтверджується протоколом електронних торгів від 15 травня 2018 року.

На підставі вищевказаного, ТОВ «Оптіма Факторинг» просило суд замінити стягувача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ТОВ «Оптіма Факторинг» у виконавчому листі № 2-3589/09, який виданий Деснянським районним судом міста Чернігова 20 січня 2010 року на виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова

від 25 червня 2009 року у справі № 2-3589/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором від 13 листопада 2007 року у розмірі 1 261 907,88 грн, державного мита - 1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 липня

2019 року заяву ТОВ «Оптіма Факторинг» задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження у справі № 2-3589/09, а саме стягувача у виконавчих листах - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника - ТОВ «Оптіма Факторинг».

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 січня 2020 року ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 липня 2019 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 30 травня 2018 року ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором від 13 листопада 2007 року, а тому наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суди встановили, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 червня 2009 року у справі № 2-3589/09 з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 13 листопада 2007 року у розмірі 1 261 907,88 грн, державне мито - 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн.

На підставі вказаного судового рішення 20 січня 2010 року за заявою ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» видані виконавчі листи № 2-3589/09 на примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором від 13 листопада

2007 року у розмірі 1 261 907,88 грн.

Виконавчий лист на примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» 1 730 грн на відшкодування судових витрат був повернутий до Деснянського районного суду міста Чернігова, у зв`язку з фактичним виконанням.

За результатами пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчого провадження (далі - АСВП) станом на 10 червня

2019 року, АСВП № 48520495, боржник ОСОБА_1 , стягувач ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яке відкрито 20 серпня 2015 року у Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Печерський РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві) завершено.

Згідно з повідомленням начальника Печерського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 03 липня 2019 року, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 48520495 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3589/09 від 20 січня 2010 року, виданого Деснянським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості у розмірі 1 202 507,08 грн.

02 лютого 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Також суди встановили, що 15 травня 2018 року були проведені електронні торги щодо лоту, до складу якого входило право вимоги за кредитним договором від 13 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , переможцем яких оголошено ТОВ «Оптіма Факторинг», що підтверджується протоколом електронних торгів

від 15 травня 2018 року.

На виконання умов електронних торгів щодо лоту, 23 травня 2018 року

ТОВ «Оптіма Факторинг» перерахувало на платіжні реквізити ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти в сумі 1 222 551 грн.

30 травня 2018 року за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів від 15 травня 2018 року, між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило (передало право вимоги) новому

кредитору - ТОВ «Оптіма Факторинг» за кредитним договором

від 13 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .

На підтвердження переходу права вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 13 листопада 2007 року в сумі 1 261 907,88 грн від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ТОВ «Оптіма Факторинг» заявник надав копію договору про відступлення прав вимоги від 30 травня 2018 року та витяг з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами до договору

від 30 травня 2018 року про відступлення прав вимоги.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є зокрема, договори та інші правочини.

Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях за волевиявленням сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора у зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства в Україні (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями

6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевказані обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність рішень не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильність застосування судами вищевказаних норм процесуального права (відповідає постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року

у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18)) не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2, є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2, на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова

від 24 липня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду

від 23 січня 2020 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк