МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2-о/521/315/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Ткач А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 , посилаючись на те, що ОСОБА_2 є її рідною донькою, якій вона у 2017 році подарувала, дві квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , за умови, що остання подарує їй однокімнатну квартиру в Київському районі, однак своїх обіцянок не виконала.

Заявниця зазначала, що з 2018 року ОСОБА_2 регулярно проникала до її помешкання, висловлювалася нецензурною лайкою, погрожувала, завдавала їй тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталась до дільничного інспектора та в подальшому була вимушена переїхати жити до своєї онуки, ОСОБА_3 .

Вказувала, що 17 листопада 2020 року вона була вимушена звернутися до Малиновського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області із заявою, за результатами розгляду якої відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП.

Стверджувала, що ОСОБА_2 регулярно вчиняє відносно неї фізичне та психологічне насильство, що виражається у постійному тероризуванні, психологічному тиску та побиттях, що і стали причиною її звернення до суду, оскільки вона відчуває нездатність захистити себе від незаконних дійОСОБА_2 , а тому потребує захисту в протидії домашнього насильства з боку останньої.

Посилаючись на порушення своїх прав, ОСОБА_1 просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати за місцем реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та за місцем її фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_3 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 наближатися до місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та до місця її фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , ближче, ніж на 300 метрів.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду заяву, якою підтримала подану заяву про видачу обмежувального припису, просила суд її задольнити в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності (а.с. 14, 18).

Заінтересована особа ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.

Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 12).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява про видачу обмежувального приписупідлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Главою 13 розділу IV Цивільного-процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_1 .

В ході судового розгляду встановлено, що заявниця, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 проживають окремо.

З матеріалів справи вбачається, що 16 березня 2020 року заявниця зверталась до Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області із заявою, яка була зареєстрована в ЄО за №6888 від 16 березня 2020 року, за результатами розгляду якої останню листом від 26 березня 2020 року повідомлено, що в ході відпрацювання матеріалу було встановлено, що факти, викладені в заяві, містять ознаки цивільно-правових відносин та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 10).

Встановлено, що 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області із заявою, яка була зареєстрована в ЄО за №34654 від 17 листопада 2020 року, та за результатми розгляду якої відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП (а.с. 8).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №082334 від 17 листопада 2020 року вбачається, що 17 листопада 2020 року о 14 годині 00 хвилин громадянка ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 , здійснювала психологічний тиск на свою матір громадянку ОСОБА_1 , розмовляла з нею на підвищених тонах, чим скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 9).

У п. п. 1, 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закони України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких колишнє подружжя і дитина (діти).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_1 , тобто заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно її доньки.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті проведення перевірки інформації співробітниками Малиновського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області, викладеної в матеріалах заяви ОСОБА_1 від 17 листопада 2020 року, відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 вказаного Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19.

Відповідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, проаналізувавши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що наявні реальні ризики продовження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці, ОСОБА_1 , тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 строком на 6 місяців із встановленням декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 10, 12, 13, 259, 263-265, 350-1-350-6, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав:

-заборонити ОСОБА_2 перебувати за місцем реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та за місцем фактичного мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 ;

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

-заборонити ОСОБА_2 наближатися до місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та до місця фактичного мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , ближче, ніж на 300 метрів.

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2020 року.

Суддя: О.М. Сегеда