Справа №613/100/20 Провадження № 2/613/154/20
17 квітня 2020 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Уварової Ю.В.,
за участі секретаря Макушинської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу №613/100/20, провадження № 2/613/154/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Сазоно-Баланівська сільська рада Богодухівського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Сазоно-Баланівська сільська рада Богодухівського району Харківської області, у якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.12.2008 року. Відповідач ОСОБА_2 є її колишнім зятем.
ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з її донькою ОСОБА_3 , шлюб між якими розірвано рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 03.03.2010 року. Припинивши сімейні відносини з донькою, ОСОБА_2 у березні 2010 року зібрав свої особисті речі та виїхав з вищевказаного будинку на проживання до м. Харкова. Після чого він жодного разу у будинку не з`являвся, ОСОБА_2 не користується житловим приміщенням, участі у витратах по утриманню домоволодіння не приймає, комунальні послуги не сплачує, у добровільному порядку відповідач не бажає знятися з місця реєстрації. ОСОБА_1 перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинила. Вказаними діями відповідач створює позивачу перешкоди, як власнику, в користуванні та розпорядженні майном, а також в оформлені субсидії, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом.
Позивач ОСОБА_1 надала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позов та заяв про розгляд справи за його відсутності не надав.
Треті особи: ОСОБА_3 , представник Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували.
З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились.
Суд, дослідивши і оцінивши письмові докази у справі, приходить до такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.12.2008 року, виданого на підставі рішення виконкому Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області № 100 від 15.10.2008 року /а.с. 6/, що також підтверджується копією витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у КП «Богодухівське БТІ» номер запису 412 в книзі № 3 від 04.02.2011 року /а.с. 7/.
Відповідно до довідки, виданої виконкомом Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 18.11.2019 року № 359, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою з березня 2010 року по теперішній час /а.с. 9/.
Відповідно до довідки Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 21.01.2020 року № 25, ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 , 1972 р.н. Також в даному домоволодінні зареєстрований ОСОБА_2 , 1973 р.н., але з 2010 року по теперішній час за даною адресою він не проживає, та його місце проживання не відомо /а.с. 8/.
Відповідно до копії рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 03.03.2010 року, розірвано шлюб між ОСОБА_3 (третя особа у справі) та ОСОБА_2 (відповідач у справі) зареєстрований 27.10.1997 року Мосьпанівською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 9 /а.с. 12/, що також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого Богодухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21 січня 2020 року /а.с. 11/.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 є колишнім зятем позивача ОСОБА_1 .
З наданих суду копій квитанцій вбачається, що комунальні послуги сплачує ОСОБА_1 .
Згідно з актом обстеження підтвердження проживання за місцем реєстрації від 18 листопада 2019 року, складеним комісією в присутності депутата Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_4 та в присутності жителів села ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , 1973 р.н., не проживає за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 з березня 2010 року.
Вирішуючи питання про те, які норми права підлягають застосуванню, суд звертає увагу на правову позицію, висловлену 15 травня 2017 року ВСУ у справі № 6-2931цс16.
Так, згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Так, судом встановлено, що через реєстрацію відповідача у належному позивачу житловому будинку, вона не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном, оскільки ОСОБА_7 позбавлена можливості оформити субсидію по сплаті комунальних послуг та розпорядитися своєю власністю, що порушує її права власника, у зв`язку з чим вона звернулась до суду із даним позовом.
Враховуючи, що житловий будинок належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а відповідач не є членом її родини, суд вважає, що на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюються норми статей 64, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України.
Відповідач проживав та був зареєстрований у спірному житловому приміщенні зі згоди позивача, тобто у встановленому законом порядку набув право користування чужим майном /сервітут/.
Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Відповідач після припинення шлюбних відносин з дочкою позивача вибув із належного позивачеві житлового приміщення, більше десяти років проживає в іншому місці, майном не опікується, комунальні послуги не сплачує, поштову кореспонденцію не отримує, тобто існують обставин, які мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений нею при подачі позову у розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 391, 395, 401, 406 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284, 354, 355, ч. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Богодухівський районний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ч. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.
Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 .
Третя особа: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_4 .
СУДДЯ