621/241/20
РІШЕННЯ

іменем України

04 березня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Бібіка О.В.

з участю секретаря Горобець Н.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2020 до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 з вимогами: визнати за нею право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Готвальд (Зміїв) Харківської області ОСОБА_3 , а також пілся смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Зміїв Харківської області ОСОБА_4 у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (літ. АДРЕСА_2 -1, загальною площею 71,40 м.кв. житлова площа 37,60 м.кв) з надвірними будівлями.

В обґрунтування зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Готвальд (нині Зміїв) Харківської області померла її баба ОСОБА_3 , яка мала доньку ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 . Дідусь ОСОБА_7 , мати ОСОБА_5 та син баби ОСОБА_6 померли раніше за бабу. Останнім місцем реєстрації та проживання баби було АДРЕСА_1 . Заповіту баба не залишала, а тому має місце спадкування за законом. Станом на день смерті баби разом з нею за однією адресою постійно були зареєстровані зі спадкоємців першої черги онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . До нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися вона та її двоюрідний брат ОСОБА_4 ОСОБА_2 з бабусею на день смерті не проживав, спадщину фактично не приймав і на неї не претендує. Вважає, що вона з братом ОСОБА_8 прийняли спадщину після смерті баби у рівних частинах. ІНФОРМАЦІЯ_2 двоюрідний брат ОСОБА_4 помер. Брат за життя не був одружений, дітей не мав. Заповіту брат не залишав, а тому має місце спадкування за законом. Станом на день смерті брата разом з ним за однією адресою постійно були зареєстровані зі спадкоємців другої черги брат ОСОБА_2 . До нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_8 ніхто не звертався. Таким чином, вважає, що прийняла спадщину після смерті брата ОСОБА_8 , яку ним було успадковано після смерті баби, в 1/2 частині спірного будинку. При зверненні до нотаріальної конотори отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.02.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами фіксування, на задоволенні позовної заяви наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, надав нотаріально посвідчену заяву, в якій позов ОСОБА_1 визнав, просив розгляд справи проводити за його відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Готвальд (нині Зміїв) Харківської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , який станом на 31.12.2012 належав в цілому останній на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Зміївської міської ради депутатів трудящихся 10.10.1957, зареєстрованого в КП "Зміївське БТІ" 11.05.1957 р за р-р в кн. 20-17745, але цей будинок був перебудований в 1959 році і після перебудови право власності не оформлялось, так як ОСОБА_3 станом на 31.12.2012 не зверталася з заявою про переоформлення права власності на будинок у зв`язку з його перебудовою (а.с. 28, 30-35)

Заповіту ОСОБА_3 не залишала, а тому має місце спадкування за законом.

З огляду на те, що правовідносини, що є предметом розгляду даної справи, а саме відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3 мало місце до 1 січня 2004 року, суд дійшов висновку про необхідність застосування чинного на той час законодавства, зокрема правил Цивільного кодексу Української РСР ( в редакції 1963 року).

Таким чином, відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст. ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Відповідно до статті 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом в праві був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

З огляду на зазначене вище, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України: від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, за якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР

У той же час, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За подоженням ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_3 заповіту не залишила, то в даному випадку спадкування здійснюється за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина перша статті 1258 ЦК України).

Частиною першою статті 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Померла ОСОБА_3 мала дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 (а.с. 23)

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с. 13)

Таким чином, спадкоємцями після смерті баби ОСОБА_3 залишилися онуки ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Останнім місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3 була наступна адреса: АДРЕСА_3 . Разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (а.с. 27, 29)

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 24)

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Пунктом 1.2, п.4,12, п.4,14, п.4,15, п.4.18 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року за №296/5, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на майно, що належить спадкодавцю.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

З листа завідувача Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясової Т.В. від 10.12.2019 за № 1137/01-16 вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально.

Таким чином, позивач позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину.

У справі Руїс Торіха проти Іспанії, Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 49 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову на будь-якій стадії судового процесу не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 4, 49, 81, 89, 200, 206, 258, 263, 265, 268, 273, 274 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Готвальд (нині Зміїв) Харківської області ОСОБА_3 у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (літ. АДРЕСА_2 -1, загальною площею 71,40 м.кв, житловою площею 37,60 м.кв) з надвірними будівлями.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.03.2020.

Головуючий: