Ухвала

28 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 127/13452/18

провадження № 61-3623ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, у якому просила суд позбавити відповідача ОСОБА_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , внаслідок ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позовна заява мотивована тим, що 01 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області був зареєстрований шлюб з відповідачем. В даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сімейні відносини з відповідачем не склалися, через постійні сварки і скандали вони ще в грудні 2009 року припинили шлюбні відносини і не проживають разом. Рішенням Замостянського районного суду міста Вінниці від 28 липня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Після припинення шлюбних стосунків відповідач усунувся від обов`язку утримання сина, не цікавився життям дитини, захопленнями, тому дитина проживає з позивачем і перебуває на повному утриманні позивача. Таке нехтування батьківськими обов`язками призвело до того, що син взагалі не знає і не пам`ятає свого батька. Батьком він вважає і називає теперішнього чоловіка - ОСОБА_4 .

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 28 січня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що позивач не довела суду винної поведінки батька чи його умисне свідоме нехтування своїми обов`язками щодо виховання сина. Натомість іншими письмовими доказами, зокрема зверненням ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про призначення днів та годин на побачення з сином у справі доведено відверте, щире намагання батька брати активну участь у вихованні дитини та спілкуватися з нею.

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 28 січня 2020 року в зазначеній вище справі.

В касаційні скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема викладеному у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог щодо її форми і змісту. Судовий збір сплачено.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати із Іллінецького районного суду Вінницької області цивільну справу № 127/13452/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 24 березня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська