КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року

справа 757/3085/19-ц

провадження № 22-ц/824/2428/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

первісний позивач - Київський міський центр зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України

відповідач - ОСОБА_1

третя особа: Державна акціонерна холдингова компанія «Артем»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року ухваленого під головуванням судді Писанця В.А. у справі за первісним позовом Київського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України до ОСОБА_1 , про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості, третя особа - Державна акціонерна холдингова компанія «Артем», про стягнення грошової виплати по безробіттю та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року позов Київського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України кошти у розмірі 2 740,64 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_1 про стягнення грошової виплати по безробіттю та відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позову Київського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом не надано оцінки тому, що 28.12.2017 року ОСОБА_1 виконано роботу відповідно до договору та підписано акт виконаних робіт, проте Державною акціонерною холдинговою компанією «Артем» підписано акт виконаних робіт лише 02.01.2018 року. Судом не надано оцінки доказам, що підтверджують відсутність ОСОБА_1 після 28.12.2017 року на території заводу.

Крім того, вважає, що суд помилково дійшов висновку про недобросовісність дій ОСОБА_1 у зв`язку із неповідомленням первісного позивача про факт перебування у трудових відносинах з ДАХК «Артем».

Зазначає, що на момент подачі заяви до Центру зайнятості 09.01.2018 року про надання статусу безробітного, ОСОБА_1 не перебував у трудових відносинах з ДАХК «Артем». Судом не взято до уваги докази фальсифікації акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення з боку Київського міського центру зайнятості.

В судовому засіданні Слукін В.В. та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник Київського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики Українипроти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив із недобросовісності дій ОСОБА_1 та неповідомлення про перебування у трудових відносинах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи 09 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного центру зайнятості, як структурного підрозділу Київського міського центру зайнятості з заявою про надання йому статусу безробітного ( а.с. 14).

Відповідно до Витягу із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 , зокрема, наказом від 10.01.2018 року №НТ 180110 відповідачу надано статус безробітного; наказом від 16.01.2018 року №НТ180116 призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю; наказом від 05.04.2018 року №НТ 180405 припинено виплату допомоги по безробіттю (а.с.18).

Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Пунктом 1 частин першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Пунктом 8 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, зокрема у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Згідно із частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно Акту № 388 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 01.03.2018 року, вбачається, що 01 листопада 2017 року, 10 листопада 2017 року та 11 грудня 2017 року ОСОБА_1 та ДАХК «Артем» укладали цивільно-правові договори, договори підряду, за якими виконавець бере на себе зобов`язання за завданням Замовника на власний страх і ризик виконати роботи, а за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду у загальному розмірі 26 300,00 грн., з терміном дії з 01 листопада 2017 року по 15 листопада 2017 року, а також з 10 листопада 2017 року по 15 грудня 2017 року та з 11 грудня 2017 року по 20 січня 2018 року (а.с. 20-26).

Як вбачається з Актів прийому-передачі виконання робіт (послуг) до цивільно-правових договорів від 01 листопада 2017 року, 10 листопада 2017 року, 11 грудня 2017 року, відповідач отримав винагороду (а.с.24, 27, 30).

Із заявою про надання статусу безробітного до Центру зайнятості Слукін В.В. звернувся 09.01.2020 року .

Таким чином, на час подання ОСОБА_1 заяви про надання статусу безробітного був чинним договір підряду від 11 грудня 2017 року, укладений між ДАХК «Артем» (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець) на виконання робіт, визначених у п. 1.1 Договору до 28.12.2017 року. Відповідно до п. 5.2 Договір діє до 20.01.2018 року (а.с.28-29).

Проте, ОСОБА_1 не повідомив Київський міський центр зайнятості про наявність укладеного договору між ним та ДАХК «Артем», що призвело до безпідставного нарахування матеріального забезпечення у розмірі 2 740,64 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто, передбачено два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Нарахування виплат відбулось у зв`язку із неповідомленням ОСОБА_1 всіх дійсних обставин, які впливають на нарахування виплат по безробіттю, що свідчить про недобросовісність дій відповідача.

Відповідно до довідки-розрахунку Київського міського центру зайнятості надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття ОСОБА_1 вбачається, що сума коштів, яка підлягає поверненню складає 2 740,64 грн ( а.с. 30).

05 квітня 2018 року Шевченківською районною філією Київського міського центру зайнятості видано наказ № 27 про відшкодування незаконно отриманих коштів (а.с. 38).

Повідомлення, яким зазначено про необхідність повернення Київському міському центру зайнятості незаконно отриманих коштів згідно розрахунку в сумі 2 740,64 грн отримано ОСОБА_1 особисто 06.04.2018 року. (а.с. 41-42).

Проте, вказані кошти не були повернуті.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не мав права на отримання допомоги по безробіттю, так як укладення цивільно-правового договору та перебування в цивільно-правових відносинах є обставиною, яка впливає на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, про яку останній не повідомив центр зайнятості та став на облік як безробітний, у зв`язку із чим отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття, а тому нараховані кошти підлягають поверненню.

Доводи апеляційної скарги, про те що ОСОБА_1 28.12.2017 р. виконано роботи передбачені договором підряду від 11 грудня 2017 року та підписано акт виконаних робіт від 02.01.2018 року не скасовує факту перебування у цивільно-правових відносинах, оскільки пунктом 5.2. договору підряду від 11.12.2017 року визначений термін дії договору до 20.01.2018 року.

Закінчення строку дії службової записки-перепустки не свідчить про припинення відносин, які виникли за договором підряду.

Враховуючи, що задоволено позовні вимоги первісного позивача, колегія суддів погоджується із висновком суду про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 щодо стягнення з Центру зайнятості виплати по безробіттю .

Посилання апелянта на фальсифікацію акту розслідування не підтверджено належними доказами, відтак вказані доводи суд вважає необґрунтованими.

Оскільки відсутні підстави для задоволення зустрічного позову, тому вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є похідними та суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 27 лютого 2020 року

Суддя-доповідач

Судді