РІШЕННЯ

іменем України

25 листопада 2020 рокуСправа №451/1738/19
Провадження № 2/451/459/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю позивача

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1738/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту та визнання права власності.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Хмільно Радехівського району Львівської області померла її баба - ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 28.10.2002 року виконавчим комітетом Хмільнівської сільської ради Радехівського району. ОСОБА_6 була зареєстрована і проживала по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) по АДРЕСА_1 та разом з померлою проживав і був зареєстрований її син ОСОБА_7 . Наведені обставини відображені у довідці №293 Лопатинської селищної ради Львівської області Хмільнівського старостинського округу від 15.10.2019 року. На випадок смерті ОСОБА_6 заповідального розпорядження не складала відтак відкрилася спадщина за законом і спадкоємцем першої черги був її син та батько позивача - ОСОБА_7 , який в розумінні ст. 549 ЦК УРСР, чинним на момент виникнення правовідносин, фактично вступив у володіння спадковим майном, здійснюючи опіку над таким. У склад спадкового майна після смерті баби ОСОБА_6 , права на яке перейняв ОСОБА_7 , увійшло, окрім іншого, право власності на земельні ділянки загальною площею 1,5849 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району та на які виданий 12 квітня 2000 року Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025428. У подальшому, не оформивши належним чином спадкових прав на майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 від 30 січня 2019 року, виданим Хмільнівською сільською радою Радехівського району Львівської області. На момент смерті батька, що визначається даними, викладеними у довідці Лопатинської селищної ради Хмільнівського старостинського округу №290 від 15.10.2019 року, ОСОБА_7 проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 та разом із ним без реєстрації проживала його дочка - ОСОБА_1 (Позивач у справі). Необхідність проживання із батьком була викликана тим, що ОСОБА_7 був особою похилого віку та потребував сторонньої допомоги, а тому вона здійснювала догляд за ним у місці його проживання, оскільки необхідно також було опікуватися і нерухомим майном. На випадок смерті батько заповідального розпорядження не склав, від так єдиним спадкоємцем майна померлого за законом, стала позивач, а у склад спадкового майна увійшло право власності на належні ОСОБА_7 земельні ділянки загальною площею 2,0286 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району, на які виданий Державний акти на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №025429 та на земельні ділянки, як було зазначено вище фактично успадкував батько після смерті баби. Вважаючи себе єдиним і повноправним спадкоємцем майна померлих, права на майно яких, на її думку, вона набула шляхом проживання із батьком (ст.1268 ЦК України), позивач тривалий час у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не зверталася, так як і не зверталася із заявою про відмову у прийнятті спадщини. У подальшому, після звернення у органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений строк для прийняття спадщини (повідомлення №747/02-14 до заяви додається). Таким чином, ОСОБА_1 пропустила визначений законодавцем строк для прийняття спадщини і вагомих причин, за наявності яких можна було б клопотати про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, не має. Більше того, як вказано вище, вона проживала із батьком до дня його смерті без реєстрації. За таких обставин, більш дієвих заходів для забезпечення реалізації майнових прав, окрім як звернення до суду, вона не має. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_7 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,5849 га, що складається з двох земельних ділянок площами 0,5386 га з кадастровим номером :06:000:0102 та 1,0463 га з кадастровим номером :02:000:0102, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали ОСОБА_6 , на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025428, виданого 12 квітня 2000 року; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,0286 га, що складається з двох земельних ділянок площами 0,5386 га з кадастровим номером :06:000:0103 та 1,4901 га з кадастровим номером :02:000:0103, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали ОСОБА_7 , на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025429, виданого 12 квітня 2000 року (а.с.1-4).

Позивач в підготовче судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явилася. Скерували в адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю та просять їх задовольнити (а.с.57-62).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Окрім цього, за змістом ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Хмільно Радехівського району Львівської області померла баба позивача - ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 28.10.2002 року виконавчим комітетом Хмільнівської сільської ради Радехівського району (а.с.19).

Із довідки Лопатинської селищної ради Львівської області Хмільнівського старостинського округу №293 від 15.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_6 була зареєстрована і проживала по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) по АДРЕСА_1 та разом з померлою проживав і був зареєстрований її син ОСОБА_7 (а.с.28).

На випадок смерті ОСОБА_6 заповідального розпорядження не складала відтак відкрилася спадщина за законом і спадкоємцем першої черги був її син та батько позивача - ОСОБА_7 , який в розумінні ст. 549 ЦК УРСР, чинним на момент виникнення правовідносин, фактично вступив у володіння спадковим майном, здійснюючи опіку над таким.

У склад спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , увійшло, окрім іншого, право власності на земельні ділянки загальною площею 1,5849 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району та на які виданий 12 квітня 2000 року Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025428 (а.с.21-21 зворот, 22-23).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим повторно 30 січня 2019 року Хмільнівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.20).

На момент смерті ОСОБА_7 проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 та разом із ним без реєстрації проживала його дочка - ОСОБА_1 , що визначається даними, викладеними у довідці Лопатинської селищної ради Хмільнівського старостинського округу №290 від 15.10.2019 року (а.с.29).

У склад спадкового майна увійшло право власності на належні ОСОБА_7 земельні ділянки загальною площею 2,0286 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району, на які виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025429 (а.с.24-24 зворот, 25-26), а також земельні ділянки, як було зазначено вище фактично успадкував батько після смерті баби.

Позивач звернулася у органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, що вбачається із повідомлення Радехівської державної нотаріальної контори від 06 листопада 2019 року №747/02-14.

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Окрім цього, факт, що ОСОБА_1 постійно проживала по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_7 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не довірити показам яких в суду підстав немає (а.с.75).

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачами, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,206,211,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_7 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,5849 га, що складається з двох земельних ділянок площами 0,5386 га з кадастровим номером :06:000:0102 та 1,0463 га з кадастровим номером :02:000:0102, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали ОСОБА_6 , на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025428, виданого 12 квітня 2000 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,0286 га, що складається з двох земельних ділянок площами 0,5386 га з кадастровим номером :06:000:0103 та 1,4901 га з кадастровим номером :02:000:0103, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали ОСОБА_7 , на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025429, виданого 12 квітня 2000 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_4 , проживаючого в с. Хмільно, Радехівського району Львівської області; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_5 , проживаючого в АДРЕСА_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_6 , проживаючого в с. Хмільно, Радехівського району Львівської області; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_7 , проживаючого в с. Хмільно, Радехівського району Львівської області, в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_3 , проживаючої в АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 2305 (дві тисячі триста п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 листопада 2020 року.