Справа № 639/8739/19
Провадження № 2/639/527/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С. М.,

при секретарі судового засідання - Пивоваровій Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/8739/19 за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач АТ «ПУМБ» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова через свого представника Фацул М. В., яка діє на підставі довіреності, з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 94299,17 грн.

Позов обґрунтовано тим, що згідно кредитного договору № 0203 від 06.09.2012 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є позивач, ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 18654,32 грн. Зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконує довготривалий строк, тому станом на 23.07.2019 заборгованість за кредитним договором склала 94299,17 грн, з яких: 6524,98 грн - заборгованість за кредитом; 12882,68 грн - заборгованість за процентами; 0 грн - заборгованість за комісією; 74891,51 грн - штрафні санкції.

16.12.2019 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (а.с. 46-47).

Банк просив справу розглянути за відсутності представника позивача, про що зазначив в позовній заяві.

ОСОБА_1 подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, в якій вона також просила відмовити у задоволенні позову. Окрім того, відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» та застосувати загальний і спеціальний строки позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій, оскільки картка ОСОБА_1 отримана у 2012 році з встановленим по ній строком дії до останнього дня лютого місяця 2016 року, а останній платіж відповідачем здійснено 13.02.2014. Відповідно строк позовної давності минув у березні 2019 року (а.с. 52-57).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 06.09.2012 між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0203, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 18654,32 грн (а.с. 7-9).

Згідно п. 2. 4 пропозиції укласти договір карткового рахунку та договору страхування (оферта) дійсні протягом 24 місяців.

19.07.2016 Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинило свою діяльність шляхом приєднання до АТ «Перший Український міжнародний банк», що підтверджується випискою з ЄДРПОУ і який є його правонаступником, що підтверджується Статутом ПАТ «ПУМБ», тому на його баланс передано кредитну заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» (а.с. 27, 37-41).

Станом на 23.07.2019 у зв`язку невиконанням ОСОБА_1 кредитного договору утворилась заборгованість в сумі 94299,17 грн, з яких: 6524,98 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 12689,61 грн - прострочена заборгованість за процентами; 193,07 грн - строкова заборгованість за процентами; 74891,51 грн - неустойка за порушення зобов`язань по кредиту (штрафні санкції). Вказані обставини підтверджуються випискою з рахунка ОСОБА_1 (а.с. 12).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до параграфа 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики).

В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов`язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в кредитному договорі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Враховуючи вищезазначене, з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість в сумі 94299,17 грн, з яких: 6524,98 грн - заборгованість за кредитом; 12882,68 грн - заборгованість за процентами; 74891,51 грн - штрафні санкції.

Однак, враховуючи те, що відповідач у відзиві на позов також просить застосувати до даних правовідносин строк позовної давності та відмовити в позові, мотивуючи це тим, що кредит було отримано у 2012 році, останній платіж ОСОБА_1 здійснено 13.02.2014, а позов позивач подав лише 12 грудня 2019 року, слід застосувати строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Із копії поданих позивачем «Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта)» та «Загальних умов відкриття та порядку ведення карткового рахунку та договору страхування» в редакції від 27.08.2012 вбачається, що картковий рахунок був відкритий ОСОБА_1 в АТ «Банк Ренесанс Капітал» 06.09.2012 та видано картку, терміном дії до лютого 2016 р. (а.с. 7-9, 58). При цьому, жодних доказів продовження терміну дії цієї картки позивачем не подано. Відповідачем зазначено, що останній платіж нею здійснено 13.02.2014. Доказів використання ОСОБА_1 картки після 13.02.2014 також не надано суду.

Таким чином, звернувшись до суду з даним позовом 12.12.2019 позивач пропустив загальний трирічний строк звернення до суду.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 (із змінами і доповненнями від 07.02.2014) № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв`язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв`язку із цим та враховуючи, що ЦК України не передбачає заборони пред`явлення окремих вимог у зв`язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК України про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК України щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

У постанові від 28 березня 2018 року по справі № 44/9519/12 (провадження № 14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позовну давність щодо заборгованості за кредитом не можна починати облічувати з дня спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки встановлення такого строку має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Оскільки позовна давність у цій справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Отже, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена».

Таким чином слід застосувати за заявою відповідача наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки це відповідає положенням ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України та вказаним в попередньому абзаці положенням.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280, 430 ЦПК України, ст.ст. 253, 256, 258, 526, 549, 599, 611, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У звдоволенні позову Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», , адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 03.03.2020.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк