Справа № 761/272/16 Головуючий в суді І інстанції Юзькова О.Л.
Провадження № 22ц-824/3323/2020 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Гановської А.М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відсотків за договором банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТКБ «ПриватБанк» про стягнення банківського депозиту за договором банківського вкладу.

Позовна заява мотивована тим, що 07 серпня 2013 року між ним та

ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу

№ SAMDN7884, відповідно до умов якого позивач передав, а банк прийняв грошову суму в розмірі 35 000,00 грн. з виплатою 18 % річних. Після закінчення терміну, договір був автоматично пролонгований. 31 грудня 2014 року він звертався до банку із заявою про повернення вкладу та відсотків за депозитом, проте отримав відмову.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь 35 000,00 грн. вкладу, 20 211,80 грн. заборгованості за відсотками за договором, 2 318,63 грн. - 3 % за користування коштами, інфляційні втрати за період з 20 жовтня 2014 року по 20 жовтня 2016 року - 24 501,26 грн., а також пеню - 846 300,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності належних та допустимих доказів того, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року вищевказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу заборгованість за депозитним вкладом у розмірі 35 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 20 211,80 грн., 3 % річних - 2318,63 грн., інфляційні втрати - 24 501,26 грн., пеню - 10 000,00 грн., усього - 92 031,69 грн.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд виходив із того, що у добровільному порядку відповідач не виконує свої зобов`язання з повернення коштів позивачу за договором вкладу від 07 серпня 2013 року № SAMDN7884, а тому вимоги про захист порушеного права позивача підлягають задоволенню шляхом примусового стягнення грошових коштів, на підставі статей 526, 625, 629, 1058, 1060, 1061 ЦК України.

Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року в частині стягнення процентів за договором банківського вкладу скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Постановляючи вказане судове рішення, Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції положення частини першої статті 1058 та статті 1061 ЦК України у спірних правовідносинах застосував неправильно та дійшов помилкового висновку про те, що після закінчення терміну дії договору й у разі неналежного виконання його умов з банку на користь вкладника підлягають стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, передбаченою цим договором. Отже, апеляційний суд належним чином не перевірив розмір стягнутих відсотків за договором банківського вкладу поза межами строку дії договору (після звернення ОСОБА_1 до банку із заявою про розірвання договору банківського вкладу), зокрема не встановив, коли саме відбулося дострокове припинення нарахування відсотків, які суми відсотків за відповідним банківським вкладом (за кожним) та на якій правовій підставі такі відсотки підлягають стягненню з банку на користь вкладника після такого припинення, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення у частині задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за договором банківського вкладу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були порушені умови укладеного між сторонами депозитного договору, зокрема щодо повернення відсотків за депозитом, тому позовні вимоги у цій частині підлягають до повного задоволення.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу

№ SAMDN7884 «Стандарт на 12 місяців», відповідно до умов якого позивач передав, а банк прийняв грошову суму в розмірі 35 000,00 грн. на 12 місяців з виплатою 18 % річних, із нарахуванням останніх кожного місяця.

Умовами договору визначено, що строк вкладу автоматично подовжується ще на один строк, якщо вкладник не заявив про намір забрати кошти після закінчення попереднього строку вкладу.

При цьому відсотки під час нового строку вкладу нараховуються на суму вкладу по відсотковій ставці для вкладів даного найменування та строку, що діє в банку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод до договору. Поточний розмір діючої процентної ставки по вкладу вкладник може дізнатися у відділенні банку або на сайті банку.

Відповідно до пункту 6 договору банківського вкладу, якщо вкладник вимагає розірвати договір, а строк вкладу ще не сплив, вкладнику повертається сума вкладу. За неповний строк вкладу проценти виплачуються за зниженою відсотковою ставкою.

Позивач неодноразово звертався до банку з вимогою про повернення коштів з депозитного вкладу № SAMDN7884, який був оформлений на території АР Крим, а 31 грудня 2014 року надіслав банку письмову заяву про повернення цих коштів, однак на момент звернення до суду із позовом банк так і не повернув цих коштів.

Згідно з п.2.3.3.1 Умов та правил надання банківських послуг, наданих АТКБ «ПриватБанк», сторони мають право вимагати дострокового повернення вкладу відповідно до чинного законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу з ініціативи клієнта до закінчення мінімального строку вкладу з дати початку/продовження терміну вкладу, клієнту повертається сума вкладу, і виплачуються відсотки, нараховані за ставкою вкладу «до запитання», за фактичний термін користування вкладом. При запитання вкладу після закінчення мінімального терміну вкладу з дати початку/продовження терміну вкладу, але до закінчення терміну вкладу, клієнту повертається сума вкладу та виплачуються відсотки, нараховані виходячи з діючої процентної-ставки за вкладом, помноженої на коефіцієнт 0,5.

Також вбачається, що наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» № 07 від 05 січня 2004 року затверджено відсоткові ставки з 06 січня 2004 року по вкладу «до запитання» у гривні, доларах США і Євро в розмірі 1 % річних.

Згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Таким чином, первісний строк дії договору банківського вкладу № SAMDN7884 з 07 серпня 2013 року по 07 серпня 2014 року, то наступний період починається з 08 серпня 2014 року по 08 серпня 2015 року, а позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про повернення коштів вкладу та розірвання договору 31 грудня 2014 року, тобто в період з 08 серпня 2014 року по 08 серпня 2015 року, то, відповідно до п.2.3.3 умов та правил надання банківських послуг, чинних на той момент, вказаний договір вважається розірваним з 03 січня 2015 року, тобто через два банківських дні після отриманої банком заяви позивача, тому розмір відсотків за період з 07 серпня 2013 року по 07 серпня 2014 року, виходячи з 18 % річних, становить 6317, 26 грн. (35 000, 00 грн. х 18 % х 366 днів / 365 днів), розмір нарахованих відсотків за період з 08 серпня 2014 року по 03 січня 2015 року, виходячи з 9 % річних, становить 1285, 89 грн., а розмір нарахованих відсотків за період з 4 січня 2015 року по 20 жовтня 2016 року, які вираховуються за ставкою «до запитання» у розмірі 1 % річних, становить 629, 04 грн., що разом складає 8232, 19 грн.

З огляду на викладене та враховуючи вказівки Верховного Суду, які містяться у постанові від 18 грудня 2019 року, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків за договором банківського вкладу частково заслуговують на увагу, а тому рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за договором банківського вкладу - скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ - 14360570) на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ) 8232 (вісім тисяч двісті тридцять два) грн. 19 коп. відсотків за договором банківського вкладу № SAMDN7884, укладеного 07 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

У задоволенні іншої частини цих позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: