Справа № 680/530/18
№2/680/54/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Яцини О.І.,

за участі секретаря судового засідання Стандрійчук М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

установив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в якому просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , яка проживала у АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,32 га на території колишньої Струзької сільської ради, Новоушицького району, Хмельницької області. За життя мати склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе своє майно своїм дітям - позивачці та сину - ОСОБА_3 . Позивачка спадщину не прийняла, оскільки не подала у визначений законом строк заяву нотаріусу про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знала про наявність заповіту. Інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 спадщину також не прийняв. У силу свого віку та стану здоров`я мати потребувала догляду, тому позивачка забрала матір до Російської Федерації, де проживає постійно, де остання й померла. У січні 2018 року їй зателефонували родичі із с.Струга, які залишись доглядати за домоволодінням матері, та повідомили про наявність заповіту на її користь.

17 вересня 2019 року представник позивача адвокат Соловей О.В. подав заяву про зміну підстав позову, в якій вказав, що наявна ще й інша поважна причина пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини відстань від с.Струга, де знаходиться спадкове майно до м.Москва, Російської Федерації, де постійно проживає позивачка, складає 1237 кілометрів. Таким чином необізнаність спадкоємця про існування заповіту та віддаленість спадкового майна є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання на 13 листопада 2019 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року задоволено клопотання представника позивачки та витребувано у приватного нотаріуса Поліховської Л.В. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 та з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України докази перетину державного кордону України громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 .

Від представника відповідача Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову.

Представник позивачки - адвокат Соловей О.В. подав заяву про розгляд справи без його та позивачки участі.

У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює.

Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини.

Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 9 червня 1963 року та копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 19 травня 1984 року (а.с.7,10).

Мати позивачки - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а батько ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 2004 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчать копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 та копія свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 11 жовтня 2004 року (а.с.8,9).

06 вересня 1995 року ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе своє майно дітям - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних долях кожному (а.с.12).

Відповідно до довідок Новоушицької селищної ради № 113, 114 від 18 січня 2018 року, ОСОБА_5 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 одна, але не проживала (а.с.14,15).

Із копії державного акта на право власності на земельну ділянку від 20 квітня 2004 року (а.с.13) суд встановив, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка, площею 1,32 га розташована на території Струзької сільської ради.

Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини, що підтверджується постановою нотаріуса від 04 жовтня 2019 року (а.с.31).

Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивачки з даним позовом до суду.

Суд установив, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заведена, про що свідчить повідомлення нотаріуса.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, позивачка в обґрунтування поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, посилалась на те, що після смерті матері вона не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки проживала у м.Москва Російській Федерації та не знала про наявність заповіту.

Суд встановив, що позивачка є громадянкою Російської Федерації та з 20 січня 1989 року зареєстрована у АДРЕСА_2 . Відповідно до повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 в період часу з 11 квітня 2017 року по 12 жовтня 2017 року не перетинала державний кордон України.

Водночас сам лише факт проживання позивачки у Російській Федерації сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 161/9998/17.

Пунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини.

Позивачка не була позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до Посольства України у м.Москві або подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового зв`язку, що передбачено пунктом 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Доказів, які б свідчили про перешкоди для подання такої заяви, позивачка не надала.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 1 квітня 2019 року у справі № 639/5758/17.

Також суд зазначає, що незнання про існування заповіту, на що посилається позивачка, жодним чином, не обмежило її право, як спадкоємця за законом першої черги, подати відповідну заяву нотаріусу про прийняття спадщини, оскільки позивачка є донькою спадкодавця ОСОБА_2 , їй було відомо, що матір померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та про наявність спадкового майна після її смерті.

Водночас із позовної заяви видно, що відповідачка та спадкодавець ОСОБА_2 проживали разом в м.Москві де остання і померла.

Разом з тим, визнання позову відповідачем за змістом ч.4 ст. 206 ЦПК України підлягає перевірці судом на предмет відповідності закону та дотримання прав, свобод, чи інтересів інших осіб.

Водночас, визнання відповідачем цього позову суперечить вимогам ч.3 ст.1272 ЦК України, тому не приймається до уваги судом.

Таким чином, оцінивши в сукупності усі надані докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 без поважних на те причин, обставин, які б свідчили про наявність непереборних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини у межах шестимісячного строку після відкриття спадщини, позивачка не навела, а тому в позові необхідно відмовити.

Розподіляючи судові витрати, суд керується частиною першої статті 141 ЦПК України та враховуючи відмову у позові, покладає судові витрати у виді судового збору, понесені позивачкою у сумі 704 грн 80 коп. на останню.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Новоушицька селищна рада Хмельницької області, місцезнаходження смт.Нова Ушиця, вул.Українська, 18, Хмельницької області, .

Суддя О. І. Яцина