Номер провадження 22-ц/804/3458/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2020 року м. Бахмут
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мірути О.А.,
суддів: Новікової Г.В., Тимченко О.О.,
В С Т А Н О В И В :
25.09.2020 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.
Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, прийняти нове рішення по суті та видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зокрема, вказує на те, що звернулася до суду з вимогою про видачу судового наказу, яка передбачена ч.1 п. 5 ст.161 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає часковому задоволенню, виходячи з наступного.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу заявника боржником ОСОБА_2 на час розгляду справи не наданий.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про відмову у видачі судового наказу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 161 ЦПК України, оскільки вимога заявника про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не відповідають ст. 161ч.1 п.4 ЦПК України.
Однак, з таким висновком не погоджується апеляційний суд з огляду на наступне.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо:
4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;
5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Частиною другою статті 161 ЦПК України встановлено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Тобто, заявниця подала до суду заяву про видачу судового наказу за вимогою, передбаченою п.5 ч.1 ст. 161 ЦПК України, а суд першої інстанції безпідставно послався на не відповідність вимог заявниці п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував дані обставини і вище зазначені вимоги процесуального закону та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу за п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що зазначені судом першої інстанції підстави відмови у видачі судового наказу, передбачені пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, не відповідають вимогам заявниці, передбаченим п.5 ч.1 ст. 161 ЦПК України, а саме видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Право заявника ОСОБА_1 звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку передбачено і частиною третьою статті 184 Сімейного кодексу України.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374 , 379, 382-384 ЦПК України , апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року скасувати.
Справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий : О.А. Мірута

Судді : Г.В. Новікова

О.О. Тимченко