Справа № 183/7406/19
№ 2/183/1659/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Лили В.М.,
з секретарем судового засідання Петренко О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: відділ реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
позивач звернулася до суду з означеним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серії НАН №431606 від 21 липня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстрованого реєстрі за №2-396, їй належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеному будинку зареєстровані: онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та невідома особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Але ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 фактично не проживає з 2014 року, не є власником житла, вищезазначеним житлом не користується, не оплачує комунальних послуг та не бере участі у його утриманні, особистих речей в будинку не має, але до теперішнього часу залишається у ньому зареєстрованим. Адреса проживання ОСОБА_2 позивачу невідома. Проживаючи за іншою адресою відповідач залишається бути зареєстрованим у будинку, позивач сплачує комунальні послуги, в тому числі і за нього, що ставить її у скрутне матеріальне становище, на даний час виникла необхідність оформлення субсидії, а відмова у добровільному порядку відповідача знятися з реєстрації змушує позивача звернутися до суду з зазначеним позовом.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про підтримання вимог позову та про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов не надавав.
Представник третьої особи відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Вільнянської сільської ради, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, яка не містить заперечень проти позову.
Третя особа ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, пояснення на позов не надали.
Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серії НАН № 431606 від 21 липня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстрованого реєстрі за № 2-396, ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.10-11,12).
Відповідно до довідки № 593 виданої 16 жовтня 2019 року Вільненською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
При цьому, з Акту обстеження житлових умов про фактичне проживання від 10 жовтня 2019 року та довідки № 594 від 16 жовтня 2019 року виданих Вільненською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку АДРЕСА_1 не проживає з 2014 року /а.с.7,8/.
За таких обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виник спір з приводу наявності чи відсутності права відповідача користуватися спірним житловим приміщенням.
При вирішенні спору суд виходить з таких норм законодавства.
У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
За ст.64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку) (ч.1 ст.66 ЖК України). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ч.1 ст.67 ЖК України). Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР (ст.68 ЖК України).
Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що нормами законодавства встановлені обов`язки особи, яка користується житловим приміщенням сплачувати комунальні послуги, утримувати житло в належному для проживання стані. При цьому право користування наданим для проживання житлом не є абсолютним та обмежується нормами законодавства необхідністю його фактичного використання особою, якій воно надане за призначенням для проживання.
Так, наданими позивачем доказами підтверджується факт не використання житла відповідачем за призначенням протягом строку, встановленого положеннями ст.72 ЖК України, якими є складені у відповідності до норм законодавства акти службової особи органу, на який покладено обов`язок контролю за реєстрацією громадян. При цьому, доказів поважності причин не використання житла, відсутності особи за місцем реєстрації протягом шестимісячного строку суду не надано.
За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження поважності причин не проживання відповідача у наданому спірному житловому приміщенні понад 6 місяців, зібрані у справі докази та їх оцінка свідчать про фактичне таке не проживання, - наявні підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. При цьому, реєстрація відповідача в спірному житловому приміщенні порушує майнові права позивача, пов`язані з необхідністю оплати комунальних послуг за особу, яка цим майном не користується.
Внаслідок викладеного суд вважає, що аргументи позивача про втрату відповідачем права користування, наведені ним в якості підстав для звернення з позовом обґрунтовані, підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, відповідач без належних правових підстав значиться таким, що зареєстрований у житловому приміщенні та наявні підстави для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 гривень, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 281-282 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: відділ реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя Лила В.М.