Справа № 298/427/20
Номер провадження 2/298/168/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Лютянської М.С.

при секретарі Брітовій Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи служби у справах дітей Великоберезнянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19.09.2017 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000(одна тисяча) грн. щомісяця. Позивачка зазначала, що їхній син проживає з нею, перебуває на її утриманні та вихованні. Станом на день подачі позову відповідач не сплачує аліменти, не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Повноцінний догляд за дитиною здійснює вона, син перебуває у хорошому стані здоров`я, добре харчується, проживає в будинку, який їй належить з дуже хорошими побутовими умовами. Позивачка вказувала на те, що відповідач ігнорує свого сина, не спілкується з ним після розірвання шлюбу, з 2017 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Тому позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідрмив.

В судове засідання представник органу опіки та піклування Великоберезнянської райдержадміністрації не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, подавши висновок комісії з питань захисту прав дитини Великоберезнянської районної державної адміністрації.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження дитини( серія НОМЕР_1 ).

З висновку комісії з питань захисту прав дитини Великоберезнянської районної держадміністрації Закарпатської області від 29.09.2020 року № 02.1-45/325 убачається про доцільність позбавити громадянина ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язків батьківського піклування щодо неї.

Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України " Про охорону дитинства".

Згідно ч.1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав можуть бути: якщо мати,батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Згідно з приписами пунктів 15,16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за №3 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 11 Закону України " Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї (ст. 12 Закону України " Про охорону дитинства").

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV)Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і у принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі " Савіни проти України" зазначається, що " хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправити лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини".

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не бажає піклуватися про свого сина, що стверджується позивачкою , а також підтверджується висновком комісії з питань захисту прав дитини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд вважає, вказані позивачем вимоги обгрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,76,81,141,259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 3,150,164, СК України, ст.ст.11,12 Закону України " Про охорону дитинства", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи служби у справах дітей Великоберезнянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , щодо його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 02 грудня 2020 року.

Головуюча М.С.Лютянська