КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/4071/2019 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року в справі за поданням старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Левіцького Тимофія Костянтиновича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року у задоволенні поданні старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Левіцького Тимофія Костянтиновича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі стягувач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення подання в повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_4. підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи. Однак ні причин відкладення, ні доказів щодо поважності причин неявки до суду останнім надано не було, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_2 . Крім того, за правилом ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання старшого державного виконавця Печерського ВВДВС м. Київ ГТУЮ у місті Києві Левіцького Т.К. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості такого подання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 вказаного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За правилом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. (ч.1,3 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» (ст. 6 ) одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, поновлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясовувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Аналогічні роз`яснення містяться у судовій практиці Верховного суду України від 01.02.2013 року щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

Як вбачається з матеріалів і це було встановлено судом, що на виконанні Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києва знаходиться виконавче провадження №58019897 з виконання виконавчого листа №2-1744/11, виданого Апеляційним судом Київської області 10 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми 2 093 861 грн. За виконавчим документом боржником є ОСОБА_2

Постановою старшого державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Левицького Т.К. від 11 січня 2019 року відкрито виконавче провадження і в цей же день була винесена постанова про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

В матеріалах справи відсутні докази про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження.

26 лютого 2019 року постановою старшого державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Левицького Т.К. арештовано майно боржника, а також винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

18 лютого 2019 року державним виконавцем направлено запит до ДФС України про номери рахунків, відкритих боржником у банківських установах та про джерела отримання доходів боржника, а також ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії або працюють та про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника.

Згідно відповіді ДФС України від 19 лютого 2019 року за боржником відкрито рахунки у АТ «УкрСиббанк», а згідно відповіді ПФУ від 19 лютого 2019 року стало відомо про те, що він отримує дохід в ТОВ «Система» та ТОВ «Ютекс Україна».

З листа АТ «ПроКредит Банк» слідує, що боржник станом на 12 березня 2019 року не має відкритих рахунків, а АТ «РайффайзенБанк Аваль» повідомило, що ОСОБА_2 не є клієнтом зазначеного Банку.

Листом ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомило про накладений арешт на кошти, належні ОСОБА_2 .

З відповіді ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженгої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., наданої на вимогу державного виконавця від 04 квітня 2019 року вбачається, що вкладнику АТ «Дельта-Банк» ОСОБА_2 на підставі реєстру вкладників ФГІВФО, виплачено банками - партнерами суму гарантованого відшкодування у розмірі 34 806,71 грн.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 є керівником ТОВ «Система» та ТОВ «Ютекс Україна» (а.с.35-41).

Постанову державного виконавця від 26 лютого 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено на адресу ТОВ «Система» та ТОВ «Ютекс Україна» до виконання (а.с.38).

Із пояснень представника апелянта вбачається, що із зарплати боржника в ТОВ «Система» було двічі утримано на виконання виконавчого листа №2-1744/1 приблизно 1000 грн.

Вказане підтверджується розпорядженнями №58019897 та №58019897 державного виконавця Левіцького Т.К., з яких слідує, що грошові кошти в сумі 595,70 грн., надійшли 29 березня 2019 року та грошові кошти в сумі 595,70 грн. надійшли 17 травня 2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №2-1744/11, виданого 10.12.2018 року (а.с.59,89).

Отже, враховуючи наведене, а також те, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника від виконання рішення суду. В матеріалах справи відсутні докази умисного ухилення боржника від виконання рішення суду та його намір вибути за межі України з метою уникнення виконання рішення суду а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні подання державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом першої інстанції, суд дав їм належну правову оцінку, правильно визнавши їх необґрунтованими, й вони не містять підстав для скасування ухвали суду.

Ухвала суду відповідає вимогам норм процесуального права й не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 374,375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 25 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: