РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд з позовом до відповідача, Харківської міської ради, в якому просить суд встановити факт проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 з грудня 2011р. по 21.02.2017р., а також визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що є племінницею по лінії матері ОСОБА_3 . У грудні 2011 року її дядько ОСОБА_3 запропонував їй переїхати до нього та його дружини - ОСОБА_2 , в будинок АДРЕСА_1 , на що вона погодилась, оскільки на той час була розлучена, син вже був дорослий, її батьки померли, і з грудня 2011р. стала проживати із дядьком та його дружиною у вказаному будинку однією сім`єю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилась спадщина на будинок АДРЕСА_1 . На час смерті із ОСОБА_3 проживала його дружина- ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину, дітей подружжя не мало. Після смерті дядька вона залишилась проживати в будинку разом і ОСОБА_2 однією сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , після її смерті відкрилась спадщина на будинок АДРЕСА_1 . Вона звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, однак постановою від 22.12.2017р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, за відсутності документів які підтверджують родинний зв`язок. Враховуючи, що вона проживала із ОСОБА_2 однією сім`єю не менше п`ять років до моменту її смерті, вона є спадкоємицею четвертої черги, спадкоємці 1-3 черги - відсутні. За наявності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва, її права підлягають захисту у судовому порядку.

Відповідач - Харківська міська рада, у поданому відзиві, просила в задоволені позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень зазнає, що позивачем не доведено факту проживання однією із ОСОБА_2 сім`єю не менше п`яти років, до моменту відкриття спадщини, внаслідок чого вона не є спадкоємцем, після смерті ОСОБА_2 та не має право на спадщину.

Ухвалами суду було відкрито провадження у дані справі, витребуванні докази.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану 12.05.1967р. між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у шлюбі раніше не перебував та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка у шлюбі раніше не перебувала, був укладений шлюб, актовий запис №2636. Після укладання шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 .

В період шлюбу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.1969р., посвідченого нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, придбав житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 . За відомостями КП «Харківське міське БТІ» вказаний будинок зареєстрований за ОСОБА_3 .

За ч.1 ст. 22 КпШС України (який діяв на час набуття права власності) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. - ч.1 ст. 28 КпШС України.

Враховуючи презумпцію спільності права власності подружжя на майно набуте під час шлюбу, житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 належав подружжю ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкова здійснений відповідний запис №15281 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 . За даними П`ятої Харківської міської нотаріальної контори та даними спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Згідно відомостей адресно-довідкового відділу ГУДМС на час смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Також разом із ОСОБА_3 з 1969 року по АДРЕСА_2 була зареєстрована його дружина ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС та узгоджується із штампом в копії паспорту ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ч.3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи рівність часток подружжя та проживання ОСОБА_2 разом із чоловіком ОСОБА_3 на час його смерті, відсутності відмови від спадщини та інших спадкоємців першої черги, на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_2 прийняла спадщину на Ѕ частину житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , після смерті свого чоловіка. Інша Ѕ частка належить ОСОБА_2 внаслідок придбання вказаного будинку в період шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , про що свідчить актовий запис № 5040 здійснений Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. На час смерті ОСОБА_2 була зареєстрована по АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 .

08.07.2017р. із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 до приватного нотаріуса ХМНО Гуменної А.А. звернулась ОСОБА_1 , була заведена спадкова справа №10/2017.

Постановою приватного нотаріуса ХМНО Гуменної А.А. від 22.12.2017р. було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинний зв`язок із спадкодавцем.

Зі спадкової справи №10/2017 вбачається, що заповіт ОСОБА_2 не залишила, інші спадкоємці відсутні, в тому числі 1-3 черги.

За ч.1, ч.2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - 1264 ЦК України.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач зазначає, що проживала із ОСОБА_2 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини - смерті ОСОБА_2 .

Зі свідоцтва про народження № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та актового запису №131 вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Матір`ю ОСОБА_11 , є ОСОБА_12 , батьками якої є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 є рідними братом та сестрою.

ОСОБА_11 31.01.1986р. уклала шлюб із ОСОБА_13 та змінила прізвище на ОСОБА_13 . 23.07.2004р. шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_1 - розірваний, що підтверджується відомостями держаного реєстру актів цивільного стану.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_3 по лінії матері.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

За показами допитаних під час судового розгляду свідків ОСОБА_4 (подруги ОСОБА_1 ), ОСОБА_5 (подруги померлої ОСОБА_2 ), ОСОБА_1 спочатку відвідувала свого дядька - ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , потім коли у ОСОБА_3 стався інсульт у грудні 2011 року переїхала до нього із дружиною. Вони стали проживати однією сім`єю. ОСОБА_1 допомагала їм, вони вели спільне господарство, спільно харчувались, допомагали один одному. На той час ОСОБА_14 була розлучена, її власні батьки померли, її син одруживався та проживав окремо. Коли помер дядько у 2013році ОСОБА_1 на прохання його дружини - ОСОБА_2 її не кинула, а залишилась проживати із ОСОБА_2 однією сім`єю до її смерті у 2017р. і проживає у б.4 1-ому Лазьківському в`їзду в м.Харкові по теперішній час. За життя ОСОБА_2 хотіла зареєструвати ОСОБА_1 у будинку, однак були відсутні документи, які підтверджували право власності ОСОБА_2 на будинок, внаслідок чого реєстрацію провести не змогли.

Показання свідків , відповідачем не спростовані.

За довідкою виданою Удянським сиротинським округом виконкому Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, ОСОБА_1 в період з 10.10.2015р. по 13.03.2018р. була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично за вказаною адресою не проживала.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю не менше п`яти років до моменту смерті останньої. Внаслідок чого ОСОБА_1 у відповідності до ст. 1265 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги, яка прийняла спадщину, шляхом подання протягом 6 місяців, з дня відкриття спадщини заяву, про прийняття спадщини та набула право власності на спірний житловий будинок, в порядку спадкування за законом.

Посилання відповідача на відсутність реєстрації позивачки по АДРЕСА_2 , судом не приймається, як підстава для відмови в задоволені позову.

Так, за статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на положення наведеної норми Закону сама по собі відсутність реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що узгоджується із правовою позицією ВС/КЦС висловленою у постанові № 404/2163/16-ц від 04.07.2018.

На підставі вищевикладеного та керуючись 2, 12, 13, 76, 89, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до Харківської міської ради ( м. Харків пл.. Конституції,7) про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2011р. по ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті позову - відмовити.

Апеляційнаскарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до

Харківського апеляційного суду, з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 04.03.2020р.

Суддя Н.М. Бородіна