Справа № 643/3326/18
Провадження № 2/643/224/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Афанасьєва В.О.,

за участі секретаря судових засідань Леонтьєвої І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Приватного нотаріуса Шевцова Сергія Олександровича, про визнання недійсним договору дарування та скасування реєстраційного запису,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Московського районного суду м. Харкова Афанасьєва В.О 03.10.2019 надійшли матеріали вказаної цивільної справи.

Цивільна справа неодноразово призначалась до розгляду, проте на судові засідання, призначені 30.10.2019, 25.11.2019, 17.12.2019, 03.02.2020, 03.03.2020 позивач не з`явився, про причини неявки суду не повідомляв. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

За таких обставин суд вважає, що позивач п`ять раз не з`явився до суду без поважних причин.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що позивач як сторона, який задіяний в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитись провадженням у його справі, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного, зважаючи на втрату інтересу позивача до свого позову, його неодноразові неявки у судові засідання, суд вважає необхідним та правильним, залишити позовну заяву буз розгляду.

Керуючись ст. ч.5 ст. 223, ч1. П.3 ст. 257 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Приватного нотаріуса Шевцова Сергія Олександровича, про визнання недійсним договору дарування та скасування реєстраційного запису - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Московський районний суд м. Харкова.

Суддя В.О. Афанасьєв