Справа № 2-1984/10 Головуючий у 1 інстанції: Ніткевич А.В.
Провадження № 22-ц/811/1383/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Мурованської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5 , Мурованської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його прабаба ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема земельну ділянку площею 2,4143 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мурованської сільської ради Сокальського району Львівської області.

Своїм заповітом від 26 січня 1994 року ОСОБА_6 все належне їй майно заповіла його бабці ОСОБА_5 .

У встановлений законом строк бабця не звернулася у нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину і в даний час не претендує на спадкове майно, відмовляється від нього на його користь.

Крім того, при зверненні у нотаріальну контору виявилось, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І ЛВ №032923, виданий на ім`я ОСОБА_6 задовго після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що унеможливлює прийняття його у нотаріальному порядку.

Позивач вважав, що набув право на спадкове майно, оскільки після смерті прабаби користується спадковим майном та доглядає його.

З урахуванням зазначених обставин на підставі ст.ст.325,373,1217,1266 ЦК України ОСОБА_3 просив:

визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,4143 га, яка розташована на території Мурованської сільської ради Сокальського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на земельну ділянку площею 2,4143 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І ЛВ №032923 від 30 січня 2003 року, що розташована на території Мурованської сільської ради Сокальського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 І

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції зобов`язаний був з`ясувати наявність спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , встановити її спадкоємців, та те чи прийняли вони у встановленому законом порядку її спадщину відповідно до діючого тоді законодавства - ЦК 1963р., а також в передбачений законом строк, чи були перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, а лише тоді з врахуванням інших обставин, що підлягають встановленню, ухвалити рішення за поданим позовом, зокрема і з врахуванням того, що її баба ОСОБА_8 прийняла спадщину після смерті своєї мами ОСОБА_6 , вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном.

Вказує, що оскільки, в матеріалах справи відсутні наведені відомості, як і висновки суду з приводу названих обставин, які мали важливе значення для правильності вирішення справи, у суду не було підстав для задоволення позову ОСОБА_9 , про визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку, яку фактично успадкувала її баба ОСОБА_5 , і яку ОСОБА_1 мала успадковувати після її смерті по заповіту, який вона залишила на її користь.

Крім цього зазначає, що заява від 28 грудня 2010р. від імені ОСОБА_5 про те, що вона визнає позов не була виконана самою ОСОБА_5 , а від її імені написана і підписана іншою особою, і з матеріалів справи не вбачається, як ця заява опинилася в розпорядженні суду, оскільки на ній відсутня печатка вхідної кореспонденції.

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 грудня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а рішення Сокальського районного суду від 30 грудня 2010 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що за життя ОСОБА_5 відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 , а тому останній як спадкоємець п`ятої черги, відповідно до ст.1265 ЦК України має право на спадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_6 .

З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.

Відповідно до ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що відділяють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця, не входить до цього числа.

У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.

Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 році у віці 84 роки померла ОСОБА_6 (а.с.8).

За життя ОСОБА_6 склала заповіт від 26 січня 1994 року, яким все належне їй майно заповіла своїй дочці ОСОБА_5 (а.с.9).

На підставі розпорядження голови Сокальської райдержадміністрації від 27 січня 2003 року №29 ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 2,4143 гектарів, що на території Мурованської сільської ради.

Також 30 січня 2003 року на померлу ОСОБА_6 було видано державний акт на право приватної власності на землю (а.с.5).

Позивач ОСОБА_3 та апелянт ОСОБА_1 є правнуками ОСОБА_6 та відповідно онуками ОСОБА_5 .

В суді першої інстанції відповідача ОСОБА_5 визнала позов повністю і не заперечувала проти його задоволення.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У п.3.1 листа від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування ВССУ вказав, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Крім того, у цьому пункті зазначено, що якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

На час постановлення рішення суду першої інстанції (станом на 30 грудня 2010 року) у ОСОБА_3 не було перешкод для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_6 у нотаріальному порядку.

Крім того, судом не перевірено наявність інших спадкоємців померлої ОСОБА_6 , права яких можуть бути порушеними.

Як видно із доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 є також правнучкою померлої ОСОБА_6 і така не була залученою в якості співвідповідача, а тому оскаржуваним рішенням суду порушуються її права на спадкування.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

Також колегія суддів зазначає, що в даному випадку є підстави для втручання у принцип "Res judicata", з метою виправлення помилки суду першої інстанції, та формування єдиної судової практики з даного питання.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, рішення Сокальського районного суду м. Львова від 30 грудня 2010 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 грудня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Мурованської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 березня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.