Справа № 344/8064/16-ц
Провадження № 2/344/139/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

11 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом комунального підприємства «Теплий дім» Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Івано-Франківська міська рада, Управління з питань Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зобов`язання припинити експлуатацію прибудови до квартири та відновити стан будівлі шляхом знесення (демонтування) прибудови -,

В С Т А Н О В И В:

Представник КП «Теплий дім» Івано-Франківської міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Івано-Франківська міська рада, Управління з питань Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зобов`язання припинити експлуатацію прибудови до квартири та відновити стан будівлі шляхом знесення (демонтування) прибудови. Позовні вимоги мотивував тим, що будинок АДРЕСА_1 передано на баланс КП «Єдиний розрахунковий центр», відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради від 02.06.2011 року № 212-Х. 27 липня 2015 року було проведено огляд житлового будинку за вказаною вище адресою в результаті чого встановлено, що до даного будинку проведено добудову до кв. 111, яка розташована на 2-ому поверсі. Проведення добудови до квартири АДРЕСА_2 здійснено власником квартири без повідомлення «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» в порушення Порядку надання дозволу на перепланування та/або переобладнання житлових та нежитлових приміщень в будинках житлового та громадського призначення, прибудову вказаних приміщень зі зміною чи без зміни функціонального призначення затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради № 755-25 від 29.05.2012 року. При неодноразовому зверненні до мешканців квартири АДРЕСА_3 отримати дозвільну документацію на проведення добудови не вдалося. Мешканці відмовляються надавати будь-яку інформацію та документи. Для отримання інформації щодо правових підстав проведення добудови позивачем надіслано запити до Управління земельних відносин та Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, а також до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області. Крім того за замовленням позивача проведено технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж прибудови до квартири АДРЕСА_2 .

Так, відповідно до експортного звіту, результати технічного обстеження викладено у Звіті від 05.11.2015р. За результатами технічного обстеження об`єкта виявлено повну невідповідність прибудови вимогам державних будівельних норм, нормативним вимогам державних наглядових органів із забезпечення стійкості будівель, надійності їх експлуатації, протипожежної безпеки, екологічних, санітарно- гігієнічних правил і норм. Існують ризики завдання шкоди конструктивним елементам житлового будинку в місцях здійснення прибудови до будинку. Стан будівлі оцінюється як непридатний до експлуатації.

Просив суд постановити рішення, яким зобов`язати відповідача припинити експлуатацію прибудови до квартири АДРЕСА_2 та відновити стан будівлі шляхом знесення (демотнування) за кошт відповідача незаконно здійсненої ним прибудови до кв. № НОМЕР_1 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03.04.2017 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Івано-Франківську міську раду та Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області (а.с.76).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12.11.2018 року замінено первісну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на Управління з питань Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (а.с.140).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задоволити.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Івано-Франківської міської ради подав письмові пояснення, в яких просив прийняти законне рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин на які посилаються сторони.

Представник третьої особи Управління з питань Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подав письмові пояснення, в яких вказав, що при вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору, внаслідок чого позивач позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 25.12.2015 року № 66-2 КП «ЄРЦ» перейменовано на КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» (а.с.5).

Для отримання інформації щодо правових підстав проведення добудови позивачем надіслано запити до Управління земельних відносин та Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, а також до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області (а.с.11,12,13,15).

Як вбачається з відповіді Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, власники квартири АДРЕСА_2 до департаменту за видачею містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки не зверталися, містобудівні умови та обмеження не видавалися (а.с.14).

Згідно відповіді Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, управлінням не реєструвалася декларація про готовність об`єкта до експлуатації, прибудови до квартири АДРЕСА_2 (а.с.16).

За результатами технічного обстеження об`єкта виявлено повну невідповідність прибудови вимогам державних будівельних норм, нормативним вимогам державних наглядових органів із забезпечення стійкості будівель, надійності їх експлуатації, протипожежної безпеки, екологічних, санітарно- гігієнічних правил і норм. Існують ризики завдання шкоди конструктивним елементам житлового будинку в місцях здійснення прибудови до будинку. Стан будівлі оцінюється як непридатний до експлуатації (а.с.18-36).

Відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради від від 27.12.2019 року № 413-35 перейменовано КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» на КП «Теплий дім» Івано-Франківської міської ради (а.с.192).

Згідно ч. 1 та ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року, відповідно до вимог статті 376 ЦК України, право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають лише органи державної влади і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном і знесення прибудови до квартири - це різні способи захисту прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги.

В ст. 79 ЦПК України зазначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Представник позивача не зазначає, які саме права та інтереси намагається захистити позивач, звертаючись до суду з позовними вимогами.

Положеннями частини 5 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що органи державного архітектурно- будівельного контролю здійснюють контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до ст..38 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У відповідності до п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461, експлуатація об`єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється.

Окрім того, згідно вимогами п.п.10 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право заборонити за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Однак, необхідно вказати, що заходи державного архітектурно-будівельного контролю щодо здійснення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності при здійсненні реконструкції квартири АДРЕСА_2 не вчинялися, оскільки останнє отримало делеговані повноваження починаючи з 16.08.2016 року. За час отримання повноважень не надходили звернення або скарги щодо такого будівництва.

Згідно з пунктом 1 Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294 (далі - Положення), ДАБІ є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до пункту 3 цього Положення основними завданнями ДАБІ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Зі змісту положень статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 553 вбачається, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

Тобто, за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва. Виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва у зв`язку з чим, такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкту.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, жодних приписів, актів, протоколів та постанов щодо самочинного будівництва не складалось та відповідно до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не притягувалась.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання припинити експлуатацію прибудови до квартири АДРЕСА_3 житлового будинку та відновити стан шляхом знесення незаконно здійсненої прибудови.

Самочинне будівництво являє собою правопорушення, що полягає в порушенні норм земельного законодавства, що регулює надання земельної ділянки під будівництво або містобудівних норм, що регулюють проектування й будівництво. Тому особа, що здійснила самочинне будівництво, не є законним власником. Проте, у матеріалах справи відсутня інформації, що саме ОСОБА_1 здійснила будь яку прибудову.

На підставі статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порущеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порущує права інщих осіб, істотного порущення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити ріщення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Контроль за дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, виявлення фактів самочинного будівництва відноситься до компетенції органу державного архітектурно-будівельного контролю.

За змістом статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Згідно ч. 4 п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року, розглядаючи позови стосовно приведення об`єкту до попереднього стану, суди мають встановити, чи можлива перебудова об`єкту.

Згідно ч. 2 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року, суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може зобов`язати забудовника здійснити перебудову об`єкта нерухомості, коли порушення будівельних норм і правил є 1) істотними, а також, є 2) технічна можливість виконати перебудову.

Згідно ч. 3 п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року, під істотними порушеннями будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Позивачем не доведено, що при реконструкції квартири відповідачем були недодержані архітектурні, санітарні, екологічні, протипожежні та інші вимоги і правила, а також здійснена зміна окремих конструктивних елементів житлового багатоквартирного будинку.

Відхилення від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об`єкта в цілому, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог про перебудову та приведення квартири до попереднього стану шляхом знесення прибудови.

Таким чином, сам факт самовільної реконструкції квартири не є підставою для задоволення позовних вимог про зобов`язання привести її у попередній стан, шляхом знесення прибудови.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За правилами, передбаченими ст. ст. 319, 328, 386, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

При цьому, основоположні принципи здійснення правоздатності власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, відповідно до якого закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 та 4 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Однак, земельна ділянка на якій розташований багатоквартирний будинок АДРЕСА_4 , не надавався у постійне користування Комунальному підприємству Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» та Комунальному підприємству «Теплий дім», що здійснювали та здійснюють управління цим будинком.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки доводи представника позивача не знайшли свого підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 137, 141, 263-265, 267, 273, 280-283, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог комунального підприємства «Теплий дім» Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Івано-Франківська міська рада, Управління з питань Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зобов`язання припинити експлуатацію прибудови до квартири та відновити стан будівлі шляхом знесення (демонтування) прибудови - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 20.03.2020 року.

Суддя Пастернак І.А.