Дата документу 03.03.2020 Справа № 320/6467/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/6467/17 Головуючий у 1-й інстанції: Пантилус О.П.
Провадження №22-ц/807/532/20 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: виконавчий комітет Мелітопольської міської ради, Приазовська районна державна адміністрація про усунення перешкод в участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи: виконавчий комітет Мелітопольської міської ради, Приазовська районна державна адміністрація про усунення перешкод участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що позивач та відповідачка ОСОБА_1 з 17лютого 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . З грудня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені, а 22 січня 2015 року шлюб розірвано. Із 2014 року вони постійно з відповідачкою конфліктують, оскільки відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні із сином. Поки син відвідував дитячий садок, позивач мав змогу з ним бачитись. Починаючи з 19 жовтня 2015 року син вибув з дошкільного закладу, та відповідач обмежила будь-яке спілкування із сином. З метою вирішення конфлікту він звернувся до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради. Органом опіки вирішено визначити позивачу наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною: - систематичні побачення у суботу та неділю через тиждень, а також у будь-який інший час за домовленістю між батьками. Однак, відповідачка зазначене рішення не виконує, на прохання позивача надати можливість поспілкуватись із сином реагує агресією. Позивач зазначив, що любить свого сина, бажає спілкуватися з ним та турбуватися про нього, систематично сплачує аліменти на його утримання, заборгованості по аліментам не має. Він має власне помешкання, офіційно працевлаштований та має стабільну заробітну плату, соціальні гарантії та право на щорічну оплачувану відпустку.

Із урахуванням зазначеного позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні та прийнятті участі у вихованні неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення такого способу та порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: систематичні побачення з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 кожної середи кожного тижня кожного місяця року з 16 годин 00 хвилин до четверга 08 години 00 хв., кожної п`ятниці кожного тижня року з 15 годин 00 хвилин до понеділка 8 годин 00 хвилин з можливістю ночівлі за місцем проживання батька; у день народження сина, тобто 10 травня кожного року у період часу з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у день народження батька, тобто 2 травня кожного року у період часу з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у день народження іншого сина позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 5 травня кожного року у період часу з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у день народження сина позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 29 березня кожного року у період часу з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у день народження бабусі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 27 квітня кожного року у період часу з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; 1 вересня кожного року у період часу з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; 1 січня кожного року у період часу з 13 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; 7 січня кожного року у період часу з 13 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; в свято Великодня кожного року у період часу з 08 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв.; та у будь-який інший час - за домовленістю між батьками; спільний відпочинок 15 днів кожного місяця червня кожного року та 15 днів кожного місяця жовтня кожного року.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у вихованні неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановлено наступний спосіб та порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею:

систематичні побачення батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання батька ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 : щотижня кожної середи з 16:00 години до 08:00 години четверга; щотижня кожної п`ятниці з 15:00 години до 08:00 години понеділка, з можливістю ночівлі за місцем проживання батька; у день народження дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) кожного року у період часу з 16:00 до 20:00 години; у день народження батька ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) кожного року у період часу із 15:00 до 20:00 години; 1 вересня кожного року у період часу із 15:00 до 20:00 години; 01 та 07 січня кожного року у період часу із 13:00 до 20:00 години; в свято Великодня кожного року у період часу з 08:00 до 14:00 години; у будь який інший час за домовленістю між батьками.

Спільний відпочинок 15 днів кожного місяця червня кожного року та 15 днів кожного місяця жовтня кожного року.

Перші зустрічі батька з дитиною - п`ять зустрічей у середу та п`ять зустрічей у п`ятницю, а всього десять зустрічей, провести не за місцем проживання батька та без ночівлі у батька, без присутності матері, в присутності спеціаліста Мелітопольського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді.

Спілкування з дитиною проводити з урахуванням стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування для дітей відповідного віку.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його таким, що прийняте з порушеням норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ковальова Д.В. подала апеляційну скаргу, у якій просила рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що прийняте судове рішення порушує права дитини та спотворює принцип рівності батьків на право участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні. При ухвалення судового рішення судом не вято до уваги покази свідків, записи медичної карти дитини, якими підтверджено причину страху дитини по відношенню до батька, якою є саме протиправна поведінка позивача. Наявність такого страху перед батьком повідомив суду і опитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 , проте, судом не прийнята до уваги та жодним чином не оцінена поведінка самого малолітнього в суді, який, м`яко кажучи, сторонився батька та тікав від нього, а також в категоричній формі зі сльозами неодноразово заявляв про своє небажання спілкуватись з батьком. Наявність страху малолітнього ОСОБА_3 перед позивачем беззаперечно підтверджена також дослідженими судом першої інстанції інформацією НВК № 16 ММР ЗО, характеристикою з секції спортивної гімнастики та записами психолога. Вказані докази досліджені судом, що відображено в судовому рішенні, однак їм не надана належна правова оцінка. Неправомірною є і оцінка судом першої інстанції висновку судово-психологічної експертизи № 104 від 21.02.2019 року. Згідно вказаному висновку спілкування батька з дитиною не виключається, однак дитина при згадуванні батька переживає страх. Ці висновки експерта судом в оскаржуваному рішенні не відображені взагалі, внаслідок чого сам доказ та його оцінка в судовому рішенні є спотвореними.

За викладених вище обставин, повністю підтверджених в ході судового розгляду справи, спілкування батька з дитиною у тому режимі, який заявлений позивачем та встановлений судом, не тільки не відповідає правам дитини, а й створює загрозу психологічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_3 . За викладених обставин апелянт вважає, що оскаржуване рішення підлягає безумовному скасуванню як таке, що суперечить інтересам дитини.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Мелтопольської міської ради Приазовської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явились, на адресу апеляційного суду направили заяви, в яких прохають розглядати справу за їх відсутності. ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року без змін. Виконавчий комітет Мелтопольської міської ради Приазовської районної державної адміністрації просить прийняти рішення на підставі наявних у справі документів, враховуючи інтереси малолітньої дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами існує спір стосовно участі позивача у вихованні та зустрічах з неповнолітнім сином, однак жодним доказам не підтверджено, що батько жорстоко поводився із дитиною, не цікавився та не піклувався про неї, тому, безпідставне розлучення з дитиною суперечить її правам та інтересам.Ураховуючи, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином, що може негативно вплинути на виховання дитини, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість заявлених позивачем вимог. При цьому взяв до уваги висновок Приазовської районної державної адміністрації № 12 від 03 жовтня 2019 року як органу опіки та піклування, яким визначені, дні та години спілкування сина з батьком.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитись.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 17 лютого 2012 року уклали шлюб, який рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 22 січня 2015 року розірвано ( а.с. 8 т. 1).

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 18 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ( а.с. 9 т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 103/21 від 25 червня 2015 року, вирішено визначити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - систематичні побачення у суботу та неділю через тиждень і в будь-який інший час за домовленістю між батьками ( а.с. 10 т. 1).

Після чого, ОСОБА_2 неодноразово (26.07.2016, 08.08.2016, 15.08.2016, 15.12.2016) звертався до Мелітопольської міської ради із відповідним заявами, в яких просив прийняти заходи щодо невиконання ОСОБА_1 вище наведеного рішення, в тому числі з проханням залучити спеціаліста органу опіки та піклування для участі у спілкуванні батька з дитиною. На що отримав відповіді від 12 і 18 серпня 2016 року, 19 грудня 2016 року, що дані заходи не належать до компетенції служби у справах дітей ( а.с. 11-16 т. 1).

Відповідно до характеристики на керівника групи ОДГ Мелітопольського ПАТ «Запоріжжяобленерго» та копії трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 з 08 травня 1991 року працює в Мелітопольському РЕМ, в 2013 року призначений та працює керівником групи ОДГ. За місцем роботи ОСОБА_2 зарекомендував себе з позитивної сторони.

За місцем проживання позивач також характеризується позитивно (характеристика КП «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області) ( а.с. 21-25 т. 1).

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 лютого 2015 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частин всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 12 січня 2015 року і до досягнення дитиною трьох років. Рішення набрало законної сили 10 березня 2015 року.

Із розрахунку заборгованості від 04 серпня 2017 року, складеного державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС, встановлено що станом на 01 серпня 2017 року за ОСОБА_2 заборгованість по аліментам відсутня ( а.с. 20 т. 1)

Станом на 01 листопада 2017 року заборгованість складає 5598,53 гривень; станом на 01.07.2018 року заборгованість по аліментам складає 18625,87 грн., станом на 01 липня 2018 року заборгованість складає 18625,87 грн. (розрахунок заборгованості ВДВС від 27.10.2017 року, від 06.07.2018 року,) ( а.с. 172 т. 1, а.с. 214 т. 1).

Згідно довідки про утримання із заробітної плати аліментів № 86 від 06.05.2019 Мелітопольського міського району електричних мереж за період листопад 2018 року квітень 2019 року із ОСОБА_2 утримано аліментів на сина ОСОБА_7 і перераховано ОСОБА_1 в листопаді березні в розмірі 17%, в квітні в розмірі 25 %, всього за вказаний період 12959,94 гривні. З 01.04.2019 аліменти утримуються в розмірі: 17% - згідно виконавчого листа і 8% - згідно заяви.

Позивач ОСОБА_2 є власником 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 . За вказаною адресою проживає із матір`ю ОСОБА_6 (копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 96355372 від 05.09.2017 року, копія технічного паспорту житлового будинку) ( а.с. 26-28 т. 1).

Із неодноразових звернень обох сторін в органи поліції встановлено, що позивач та відповідачка продовж 2015 року по цей час не досягли домовленості щодо виховання дитини, що шкодить інтересам малолітнього, який має право на спілкування як із матір`ю так із батьком. Встановлено, що всі конфлікти виникали тільки між батьками та іншими особами, а не з приводу того, що дитина відмовлялась від спілкування з батьком.

Так, згідно повідомлення Мелітопольського відділу поліції від 01.11.2017 на адвокатський запит представника відповідачки, ОСОБА_1 впродовж 2015 2017 років сім разів зверталася до поліції. За її зверненнями: за чотирма фактами після проведеної перевірки відповідно до Закону України «Про звернення громадян» винесені та затверджені висновки, а по трьом зареєстровані кримінальні провадження за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.382 КК, ч.1 ст.125, ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до висновку Мелітопольського ВП від 03.11.2015 ОСОБА_1 повідомила про те, що ОСОБА_2 27.10.2015 року взяв дитину ОСОБА_3 і не повертає. Перевірка за повідомленням припинена.

Згідно висновку Мелітопольського ВП від 13.06.2016 ОСОБА_1 повідомила про те, що 30.05.2016 ОСОБА_2 , знаходячись в ДЦ «Почемучка» висловлювався на її адресу «брудною» лайкою. ОСОБА_8 ОСОБА_2 пояснив, що колишня дружина не дає йому бачитися із дитиною, він прийшов в « ОСОБА_9 », де відбувалося дитяче свято, при цьому нікого не ображав і нікому не заважав. Перевірка за повідомленням припинена.

Відповідно до висновку Мелітопольського ВП від 04.04.2017 проведена перевірка за заявою ОСОБА_10 (допитана як свідок у цій справі) про те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 біля магазину «Брусничка» в м.Мелітополі намагався силою забрати в неї ОСОБА_3 , що йому не вдалося. А також, наявна заява від ОСОБА_1 про те, що її колишній чоловік намагався забрати їх спільного сина в її подруги ОСОБА_11 . Перевірка за повідомленнями обох припинена.

За змістом висновку Мелітопольського ВП від 22.06.2017 ОСОБА_1 повідомила про те, що 18.06.2017 ОСОБА_2 причинив їй тілесні ушкодження. Матеріали заяви направлені до слідчого відділення для відкриття кримінального провадження.

Згідно копії ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.125 КК України, за результатами судового розгляду підтверджені обставини спричинення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_10 і 18.06.2017 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та її неповнолітньому сину ОСОБА_12 .. За результатами судового розгляду, справа закрита у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 103/21 від 27 червня 2018 року визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, систематичні побачення у суботу та неділю через тиждень та у будь-який інший час за домовленістю між батьками ( а.с. 10 т. 2).

Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 132/11 від 27 червня 2018 року затверджено висновок щодо усунення перешкод у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_13 та його вихованні. Комісія прийшла до висновку, що прийняте рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 25 червня 2015 року № 103/21 « Про визначення способу участі у вихованні малолітнього ОСОБА_14 та спілкування з ним» є таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини ( а.с. 101-102 т. 1).

За клопотанням відповідачки судом отриманий висновок судово-психіатричного експерта № 104 від 21 лютого 2019 року відносно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно відповідей на поставлені питання, сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості батька ОСОБА_2 та його виховна поведінка впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя ОСОБА_14 , який виявляє більшу прихильність до матері, бо більшу кількість часу проводить разом з нею, дуже переймається з приводу того, що з нею може щось статися. Стосовна батька каже, що його боїться, боїться, що батько його вкраде. ОСОБА_3 з урахуванням віку не може правильно приймати, оцінювати та робити висновки щодо стосунків, які склалися між ним і батьком ОСОБА_2 та між батьками на теперішній час. Матеріали справи не містять даних стосовно того чи є стосунки неповнолітнього з батьком ОСОБА_2 психологічно та емоційно травмуючими для дитини. Згідно віку, відношення ОСОБА_14 до батька ОСОБА_2 та зустрічей з ним насамперед залежать від відношення до цього його найближчого кола дорослих. ( а.с. 1- 7 т. 2).

Відповідно до висновку Приазовської районної державної адміністрації № 12 від 03 жовтня 2019 року, органом опіки та піклування ухвалено надати строк для встановлення контакту ОСОБА_2 із сином ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без присутності матері ОСОБА_1 , із залученням спеціалістів Мелітопольського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, в зручний для них час (не менше 5 зустрічей). Зазначено, що в подальшому зустрічі батька з дитиною повинні відбуватися систематично за місцем проживання батька ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 кожної середи кожного тижня кожного місяця року з 16 годин 00 хвилин до четверга 08 години 00 хв., кожної п`ятниці кожного тижня року з 15 годин 00 хвилин до понеділка 8 годин 00 хвилин з можливістю ночівлі за місцем мого проживання; у день народження сина, тобто 10 травня кожного року у період часу з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 х. ; 1 вересня кожного року у період часу з 13 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; 7 січня кожного року у період часу з 13 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; в свято Великодня кожного року у період часу з 08 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв.; спільний відпочинок 15 днів кожного місяця червня кожного року та у будь-який іншій час за домовленістю між батьками ( а.с. 190 т. 2).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

За змістом частини четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Ухвалюючи рішення в справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Висновком органу опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації № 01-31/692 від 23 жовтня 2019 року запропоновано за доцільне визначити способи участі у вихованні і встановити порядок побачення ОСОБА_2 із малолітнім сином ОСОБА_3 : надати строк для встановлення контакту ОСОБА_2 із сином ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без присутності матері ОСОБА_1 , із залученням спеціалістів Мелітопольського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, в зручний для них час (не менше 5 зустрічей). Зазначено, що в подальшому зустрічі батька з дитиною повинні відбуватися систематично за місцем проживання батька ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 кожної середи кожного тижня кожного місяця року з 16 годин 00 хвилин до четверга 08 години 00 хв., кожної п`ятниці кожного тижня року з 15 годин 00 хвилин до понеділка 8 годин 00 хвилин з можливістю ночівлі за місцем мого проживання; у день народження сина, тобто 10 травня кожного року у період часу з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 х. ; 1 вересня кожного року у період часу з 13 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; 7 січня кожного року у період часу з 13 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; в свято Великодня кожного року у період часу з 08 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв.; спільний відпочинок 15 днів кожного місяця червня кожного року та у будь-який іншій час за домовленістю між батьками.

Проте, визначений порядок спілкування обмежить право матері на спілкування з дитиною кожної середи кожного тижня та кожної п`ятниці кожного тижня з 15 години до понеділка 08 години ( тобто, всі виходні субота і неділя).

Крім того, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції ненадав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , якими підтверджуться неодноразові протиправні дії позивача ОСОБА_17 відповідачки ОСОБА_1 в присутності дитини. З показань свідків вбачається, що позивач двічі самовільно забирав сина ( на три дні на два тижні) і віддавав відповідачці тільки після зверненнь останньої до правоохоронних органів.

Наявність протиправної поведінки позивача відносно відповідачки у присутності малолітнього сина підтверджена також ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду про закриття кримінального провадження відносно позивача за ст. 125 КК України за нереабілітуючими обставинами.

Відповідно до довідки Мелітопольського навчально-виховного компелексу № 447 від 04 вересня 2018 року вбачається, що 29 серпня 2018 року відбулася бесіда соціального педага ОСОБА_18 з дититною та на всі згадки та розмови про батька, малолітній ОСОБА_3 реагував нервово, схильовано та починав плакати ( а.с. 215 т. 1).

Допитанний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 повідомив, що боїться батька через те, що він бив маму та брата, заявляв про своє небажання спілкуатися з батьком.

Згідно висновку судово-психологічної експертизи № 104 від 21 лютого 2019 року вбачається, що спілкування батька з дитиною не виключається, однак дитина при згадуванні батька переживає страх.

З огляду на зазначене, спілкування батька з дитиною у тому режимі, який заявлений позивачем та встановлений судом, на думку колегіяї суддів, на даний час не відповідає інтересам дитини, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні в частині визначення способу спілкування дитини з батьком.

Так, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Аналізуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції встановивши побачення батька з дитиною неповно з`ясував фактичні обставин справи, не надав належної оцінки всім зібраним доказам у справі, не в повній мірі врахував інтереси самої дитини, яка є малолітньою, та інтереси матері, яка фактично, у разі залишення рішення суду першої інстанції без змін, буде позбавлена можливості спілкуватися з сином та проводити з ним дозвілля у вихідні дні, що може призвести до складнощів у підготовці дитини до відвідування школи, підготовці до уроків, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку встановивши побачення батька з дитиною щотижня кожної середи з 10. 00 години до 08 години четверга та щотижня кожної п`ятниці з 15. 00 години до 08 години понеділка з можливістю ночівлі за місцем проживання батька, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення визначивши способи участі позивача у вихованні дитини: кожної другої та четвертої середи місяця з 16.00 години до 19. 00 години; кожної першої та третьої суботи місяця з 12 години до 19 години.

В частині задоволення позову ОСОБА_2 про встановлення з дитиною спільного відпочинку 15 днів місяця червня, місяця жовтня кожного року, то колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є передчасним, при цьому враховується висновок судово-психологічної експертизи № 104 від 21 лютого 2019 року з якого вбачається, що дитина при згадуванні батька переживає страх, що на теперішній час не відповідає щонайкращим інтересам дитини.

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича задовольнити частково.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року у цій справі в частині встновлення побачення батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 щотижня кожної середи з 16.00 години до 08 години четверга та щотиня кожної п`ятниці з 15.00 години до 08.00 години понеділка та спільний відпочинок 15 днів кожного місяця червня, жовтня кожного року скасувати та прийняти в цій частині нове судове рішення.

Встановити наступний спосіб та порядок участі батька у вихованні дитини та спілкування з нею: кожної другої та четвертої середи місяця з 16.00 години до 19. 00 години; кожної першої та третьої суботи місяця з 12 години до 19 години.

В частині встановлення спільного відпочинку 15 днів місяця червня, місяця жовтня кожного року - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 03 березня 2020 року.

Головуючий суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.