Справа № 599/266/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2020 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Чорної В. Г. при секретарі Грицай О.П., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Зборові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Зборівської міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачівОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Зборівської міської ради з вимогами про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона не може як власник укласти договори по обслуговуванню житлового будинку так як за нею не зареєстровано право власності, тому просить врахувати, що дане будинковолодіння є колгоспним двором на яке мають право всі особи, що проживали в ньому станом на липень 1991 року, тобто вона, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Оскільки всі члени двору, подали заяви та відмовляються від своїх часток в її користь, так як не бажають ділити майно на всіх членів двору, тому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресом АДРЕСА_1 .

В суді позивач підтвердила обставини, які зазначені в позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають, заперечень щодо задоволення позову немає.

Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив: ОСОБА_1 являється власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 . Факт належності позивачу даного будинковолодіння підтверджується довідкою Зборівської міської ради за № 317 від 22 жовтня 2019 року. Правовстановлюючий документ на ім`я позивачки відсутній, оскільки дане будинковолодіння відносилося до колишнього колгоспного двору, що перешкоджає їй розпоряджатися майном на власний розсуд, зокрема, вона не може як власник укласти договори по обслуговуванню житлового будинку.

Згідно виписки із погосподарської книги Зборівської міської ради членами . колишнього колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року були наступні особи: ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 21 лютого 2014 року; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - позивачка у справі; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - відповідачка по справі; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,- - відповідач по справі. Відповідачі не бажають виділяти належних їм часток в колишньому колгоспному дворі, а відтак не заперечують проти оформлення за позивачкою права власності на вищевказане будинковолодіння.

У відповідності до приписів ст.ст.120, 123 ЦК України ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить всім його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно ч.2ст.9 Закону СРСР « Про власність в СРСР», який набрав чинності з 01.07.1990 року майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року №885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність», визначено, що правила, які містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом РСР «Про власність в СРСР» застосовуються з дня введеніія в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, передбачено та роз`яснено судам, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частки в його майні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Сторони між собою взаємно визнають право власності на майно.

За таких обставин, та враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 220, 328 ЦК України, ст.ст. 19,76,77,258, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Зборівський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2020 року.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В.Г.