Справа № 296/1398/20
УХВАЛА

"14" квітня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судових засідань Рабчинській Я.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання в м.Коростені Житомирської області в період з 11.05.1986р. по 02.06.1987р.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 послався на те, що після закінчення пожежно-технічного училища МВС СРСР за розподілом направлений в розпорядження управління внутрішніх справ Житомирського облвиконкому, де з 01.08.1983р. був призначений на посаду інспектора державного пожежного нагляду 8-ої самостійної воєнізованої пожежної частини по охороні м.Коростень. В червні 1984 р. уклав шлюб з ОСОБА_2 . З дати укладення шлюбу сім`я заявника постійно проживала у багатоквартирному будинку за договором піднайму за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрація (прописка) з 09.08.1984р по 11.05.1986р. До ІНФОРМАЦІЯ_1 . сім`я постійно проживала за вказаною вище адресою. Власники квартири в силу власних життєвих планів не продовжили оренду квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В період з 11.05.1986р. по 02.06.1987р. сім`я заявника проживала в місті Коростені в тимчасовому житлі за довільною домовленістю з власниками і не мала реєстрації. В період з 02.06.1987р по 13.07.1989р. по договору піднайму сім`я проживала в АДРЕСА_2 , що підтверджується реєстрацією (пропискою). В подальшому, в період з 13.07.1989р по 26.01.1990р., сім`я проживала та була прописана за адресою: АДРЕСА_3 .

Заявник зазначає, що від встановлення факту його постійного проживання на території зони гарантованого добровільного відселення в період з 11.05.1986р. по 02.06.1987р., залежить реалізація його прав як особи, яка працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення, на встановлення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Заявник ОСОБА_1 в клопотанні від 31.03.2020р. просив розгляд справи здійснювати у його відсутність.

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в клопотанні від 13.04.2020р. просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника Управління.

Вирішуючи питання на предмет задоволення заяви ОСОБА_1 , суд враховує наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Як визначено ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно посвідчення серії Б №108361 ОСОБА_1 є громадянином, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зоні гарантованого добровільного відселення у 1983-90р.р. (а.с.5).

Посвідчення видано 05.11.1992р. Житомирською обласною державною адміністрацією.

Судом встановлено, що встановлення юридичного факту щодо постійного проживання заявника в період з 11.05.1986р. по 02.06.1987р. необхідно останньому для реалізації права на призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі приписів ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.ч.3,4 статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Спірні питання щодо визначення статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження у 1986 році, розглядаються відповідними комісіями Київської і Житомирської облдержадміністрацій на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт перебування в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження, виданих місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (абзац другий пункту 12 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Чинним законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення факту постійного проживання на територіях радіоактивного забруднення, який надає право на передбачені законом пільги, про який просить заявник.

Установлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії на пільгових умовах передбачає і встановлення органом Пенсійним Фондом України відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення пенсії підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Верховного суду від 02.04.2020р. у справі №793/2313/17.

Отже, законом передбачено позасудовий порядок встановлення юридичного факту, про який просить заявник.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, зокрема, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З аналізу вказаних вище норм права слід зробити висновок про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а спір між ним та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.04.2019р. у справі №162/760/17, у вирішенні аналогічного питання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ч.1 ст.256, ст.258-261 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.

Роз"яснити, що спір між ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Жимтомира.

Суддя В. П. Маслак