Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2020 Справа №607/17/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака P.M.

за участю секретаря Бігун О.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та встановлення порядку користування квартирою

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням доповнених позовних вимог просить усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити його до вказаної квартири. Крім того, просить встановити наступний порядок користування квартирою: виділити в користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 11,3 кв.м, виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 16 кв.м, в спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 залишити кухню - 8,7 кв.м, вбиральню - 1,0 кв.м, коридор - 7,8 кв.м, ванну кімнату - 2,7 кв.м, вбудовану шафу 0,5 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони, є власниками спірної квартири. При цьому, у власності позивача перебуває 1/3 частини квартири, у власності відповідача - 2/3 частини квартири. Згідно з технічним паспортом спірна квартира є двокімнатною, загальна площа квартири - 49,3 кв.м, житлова площа - 27,3 кв.м, у тому числі 1-а кімната - 11,3 кв.м, 2-а кімната - 16,0 кв.м, кухня - 8,7 кв.м, вбиральня - 1,0 кв.м, ванна кімната - 2,7 кв.м, коридор - 7,8 кв.м, вбудована шафа - 0,5 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані. Відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні квартирою та він змушений проживати у знайомих і на орендованих квартирах, оскільки іншого житла належного йому на праві власності та придатного для проживання у нього немає. На даний час відповідач повністю змінила замки у вхідних дверях, внаслідок чого він позбавлений можливості потрапити у свою квартиру. З огляду на викладене просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 22 січня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позов в якому заперечила щодо доводів позивача про вчинення нею перешкод позивачу у користуванні спірною квартирою, оскільки замки в квартирі вона не змінювала та конфліктів з приводу цього в них не виникало. Разом з цим у кімнаті яку позивач просить виділити йому у користування наявний вихід на єдиний балкон у квартирі, який потрібний їй. Тому у задоволенні позову просить відмовити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав зазначених у відзиві на позов та просили відмовити у його задоволенні.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_2 .

При цьому, позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською М.І. 20 березня 2017 року за реєстровим №154, належить на праві спільної часткової власності 1/3 частка квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №82811782 від 20 березня 2017 року, а відповідачу ОСОБА_2 2/3 частки спірної квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За даними технічного паспорту виготовленого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_5 25 серпня 2011 року спірна квартира складається з двох житлових кімнат житловою площею 11,3 кв.м та 16,0 кв.м, кухні площею - 8,7 кв.м, вбиральні площею - 1,0 кв.м, ванної кімнати площею - 2,7 кв.м, коридору площею - 7,8 кв.м, вбудованої шафи площею - 0,5 кв.м, балкону площею 0,8 кв.м.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В ході розгляду справи під час дослідження наданих суду доказів встановлено, що починаючи з 04 березня 2010 року відповідач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою №-105 виданою виконавчим комітетом Бродівської міської ради Бродівського району Львівської області від 28 січня 2020 року.

Разом з цим як встановлено в судовому засіданні будь-яких дій спрямованих на чинення перешкод позивачу у користуванні квартирою відповідачем не застосовано та доказів протилежного стороною позивача не надано.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо неможливості задоволення позовних вимог про усунення позивачеві перешкод у користуванні квартирою та необхідності його вселення до спірної квартири, оскільки, доказів неправомірності дій відповідача спрямованих на перешкоджання проживанню позивача у спірній квартирі чи користування нею, останнім не надано.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності.

Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові N 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року .

Так, при встановлені порядку користування квартирою, суд враховує, що ОСОБА_4 є власником 1/3 частки спірної квартири, а ОСОБА_2 власником 2/3 частки, яка при цьому проживає за іншою адресою, тому доцільним буде визначити наступний порядок користування спірною квартирою, виходячи із співвідношення часток в натурі із частками у праві спільної часткової власності: виділити в користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 11,3 кв. м, виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 16 кв.м, в спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 залишити кухню - 8,7 кв.м., вбиральню - 1,0 кв.м., коридор - 7,8 кв.м., ванну кімнату - 2,7 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 247, 259, 263-265, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , наступним чином:

-виділити в користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 11,3 кв. м,

-виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 16 кв.м,

-в спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 залишити кухню - 8,7 кв.м., вбиральню - 1,0 кв.м., коридор - 7,8 кв.м., ванну кімнату - 2,7 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 840,80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 30 листопада 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак