Справа № 464/4547/20 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2515/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м.Львів

Справа № 464/4547/20

Провадження № 22ц/811/2515/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Сихівського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 21 серпня 2020 року у складі судді Горбань О.Ю.,

у справі за заявою ОСОБА_3 , з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису ,-

встановив:

20 серпня 2020 року ОСОБА_3 звернулася із цією заявою. Просить вжити заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , а саме: заборонити йому перебувати в місці її (заявника) реєстрації, заборонити наближатись до її місця реєстрації та проживання, заборонити особисто і через третіх осіб її розшукувати, переслідувати та у будь-який спосіб спілкуватись з нею. В обгрунтування заяви посилається на те, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу, мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стверджує. що ОСОБА_2 вчиняє відносно неї систематичне фізичне і психологічне насильство, погрожує вчиненням насильницьких дій, переслідує та погрожує, ображає нецензурними словами. Зазначає, що його поведінка по відношенню до неї (заявника) супроводжується агресією. Така поведінка не припинилася після проведення профілактичних бесід працівниками поліції з ОСОБА_2 . Вказує, що він становить небезпеку для неї та доньки. Просить заяву задовольнити.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21 серпня 2020 року заяву задоволено.

Видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , у вигляді тимчасового обмеження його прав на строк 6 місяців.

Вирішено заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатись до її місця реєстрації та проживання ближче ніж на 200 метрів за вказаною адресою; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 . Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі. Стверджує, що заявник проявляє психологічний тиск на нього. Через це він (апелянт) неодноразово звертався до правоохоронних та судових органів за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Вказує, що три роки він проживає окремо від ОСОБА_3 . Стверджу, що заявник чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. У провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебуває справа за його позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною, встановлення часу побачень. Між ними існує цивільно-правовий спір, що виник із сімейних відносин.Конфлікти між ними виникають з ініціативи заявника, яка перешкоджає спілкуватись з дочкою та брати участь у її вихованні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Сторони спільно проживали без реєстрації шлюбу. Вони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 зверталась із заявами в органи поліції щодо протиправних дій ОСОБА_2 . За наслідками перевірки Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області із ОСОБА_2 проведено бесіду профілактичного характеру з метою недопущення вчинення ним таких дій у майбутньому. 2 квітня, 15 травня, 25 червня, 30 червня 2020 року ОСОБА_3 зверталась із заявами до Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області. Заявник зверталась до психолога.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Встановлено, що між сторонами існує домашнє насильство та конфлікти, у зв`язку з чим ОСОБА_3 зверталась із заявами до поліції.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність ризиків повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання заявниці. Оскільки є доведеним факт, що існує загроза продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що наведені заходи обмежувального припису будуть забезпечувати захист заявника від кривдника. Відтак, суд застосував обмежувальний припис шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника, а саме заборонив ОСОБА_2 перебувати в місці реєстрації заявника, заборонив наближатись до неї ближче ніж 200 метрів та розшукувати заявника ОСОБА_3 особисто і через інших осіб, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею строком на 6 місяців.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 350-6, 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді