Провадження №2-з/932/10/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді Сліщенко Ю.Г.

При секретарі Антонюк А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Аршава Інна Олександрівна про визначення додаткового строку для прийняття заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява яка була розподілена для розгляду судді Сліщенко Ю.Г. та в якій заявник просила суд накласти арешт на:

-корпоративні права ТОВ «ДНІПРОАВТОТЕХКОМПЛЕКТ» заборонивши ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та/або іншим фізичним і юридичним особам вчиняти дії щодо розпорядження часткою учасника у статутному капіталі ТОВ «ДНІПРОАВТОТЕХКОМПЛЕКТ» у розмірі 97,8219 відсотків статутного капіталу, що в грошовому еквіваленті становить 192 807,00 грн. або часткою від цієї частки у статутному капіталі ТОВ «ДНІПРОАВТОТЕХКОМПЛЕКТ» та заборонивши будь-яким іншим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу;

-домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-земельну ділянку кадастровий №:01:021:0016 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 посилалась на те, що вона, як мати спадкодавця є спадкоємцем першої черги на рівні з відповідачами. Виходячи з того, що відповідачі по справі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 та мають намір розпорядитись майном яке увійшло до спадкової маси на власний розсуд, з метою забезпечення реалізації рішення у разі задоволення заявлених вимог, вважала за необхідне вжити визначені нею заходи забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1-2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом: накладення арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборони вчиняти певні дії щодо предмета спору.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Аналізуючи приведені вище норми закону, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Як роз`яснено у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Виходячи з того, що позивачем ставиться позовна вимога про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а не щодо наявності права на спадкування, як-то: про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обраний заявником вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам, оскільки судом при розгляді справ даної категорії не вирішується питання про наявність у позивача правових підстав на визнання за ним права на спадщину, а лише щодо наявності/відсутності підстав для поновлення строку на подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Аршава Інна Олександрівна про визначення додаткового строку для прийняття заяви про прийняття спадщини залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, передбачено що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Ю.Г.Сліщенко