ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/822/19 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2020 року смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Дмитренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2019 року за підсудністю із Московського районного суду м. Харкова до Золочівського районного суду Харківської області надійшла вищезазначена справа в якій ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно виконавчого листа №2015/1373/2012, виданого 21.11.2012 року Золочівським районним судом Харківської області у розмірі 93368,43 грн., за період з вересня 2012 року по травень 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 06.11.2012 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 31.08.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення Золочівським районним судом Харківської області 21.11.2012 року видано виконавчий лист №2015/1373/2012, який перебуває на виконані у Московському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Боржник, відповідач по справі, ухиляється від участі в утриманні дитини та належного виконання рішення суду, не сплачує аліменти в повному обсязі, у зв`язку з чим має заборгованість по сплаті аліментів.

Із розрахунків заборгованості по аліментам, наданого старшим державним виконавцем ОСОБА_4 , заборгованість відповідача по сплаті аліментів позивачеві на утримання дитини становить: 93368,43 грн.

Зазначила, що загальна сума неустойки від суми несплачених аліментів, що підлягає стягненню з відповідача за період з вересня 2012 року по травень 2019 року включно відповідно до наданого нею розрахунку становить 946735,22 грн. З урахуванням положень ч.1 ст. 196 СК України стягненню з відповідача підлягає сума не більше 100% заборгованості, а саме 93368,43 грн., яку просила стягнути з відповідача, а її позовні вимоги задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явилась, справу просила розглядати за її відсутності.

Відповідач та його представник в судові засідання 11.02.2020 року та 02.03.2020 року не з`явився, надавши суду заяви про відкладення розгляду справи та надання додаткового строку для написання відзиву на позовну заяву, враховуючи новий розрахунок заборгованості по аліментам. В обгрунтування заяв зазначено, що станом на 02.03.2020 року державним виконавцем Московського ВДВС у м. Харків Єрьоменко В.С. складається новий розрахунок заборгованості по аліментам відповідно до заяви представника ОСОБА_5 на ім`я начальника Московського ВДВС у м. Харкові від 06.01.2020 року про складення розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_2 .

При цьому в заяві про відкладення розгляду справи від 11.02.2020 року представник відповідача адвокат Баранов А.В. вказав, що новий розрахунок заборгованості буде складено протягом 10 робочих днів (заяву до виконавчої служби подано 06.01.2020 року).

Станом на 02.03.2020 року від відповідача ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не надійшов, довідку про розрахунок заборгованості по аліментам подану позивачем ОСОБА_1 відповідачем не спростовано ніякими належними та допустимими доказами, іншої довідки про розрахунок заборгованості по аліментам відповідачем або доказів поважності причини неможливості надати таку довідку суду та власного розрахунку заборгованості суду не надано.

У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Враховуючи відсутність відзиву з боку відповідача на позов, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих позивачем суду доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносити.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що вбачається із наданого суду свідцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого 08.06.2011 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

Так, рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 06.11.2012 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 31.08.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Із розрахунків заборгованості по аліментам, наданого старшим державним виконавцем Черкащенко В.В. зробленого в рамках виконавчого провадження №44761817, заборгованість відповідача по сплаті аліментів позивачеві на утримання дитини становить: 93368,43 грн.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.97 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як викладено в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 по справі № 333/6020/16 зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Розрахований позивачем розмір пені становить 946735,22 грн.

Суд, погоджується з таким способом обрахунку пені позивачем, виходячи з наступного.

Так, Постановою від 25 квітня 2018 року N 572/1762/15-ц Велика Палата Верховного Суду відійшла від правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16, від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16 та визначила, що обрахунок пені має здійснюватися за іншою формулою, ніж застосовувалась раніше.

Відходячи від правової позиції, викладеної у вищевказаних постановах Верховного Суду України, ВП ВС зазначила, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Тому, відповідно до вимоги ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, що складає 93 368,43 грн., відповідно до наданого розрахунку.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з нормами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначеного позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись нормами матеріального права та ст. ст. 12, 13, 141, 247,259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну виплату аліментів у розмірі 93 368 (дев`яносто три тисячі триста шістдесят вісім) гривень 43 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 )

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 .

Суддя О. В.Чернова