Справа № 296/6789/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі Тузенко А.О.,

представника позивача Кардаш С.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 В.Ю ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі позовну заяву АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 5868,20 грн. заборгованості по кредиту, 18020,17 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами, 45826,17 грн. пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 3485,73 грн. штрафу (процентна складова).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав умови укладеного сторонами кредитного договору №DNH4КР30111061 від 20.04.2006р.

В судовому засіданні представник позивача Кардаш ОСОБА_4 В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Могильницький В ОСОБА_2 Ю. проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позову.

Протокольною ухвалою суду змінено найменування позивача з ПАТ КБ "Приватбанк" на АТ КБ "Приватбанк".

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 20.04.2006р. між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_3 укладено договір №DNH4КР30111061, згідно якого банк надав позивачу кредит у розмірі 5868,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців по 20.04.2007р. включно.

В графі «Банківські послуги» заяви позичальника №DNH4КР30111061 сторони погодили, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця позичальник (позивач) повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 558,96 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також витрати згідно Умов.

Вказаний договір укладено шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Рострочка» складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, у розмірі встановленому договором, що не заперечувалося представником відповідача.

Судом встановлено, що за умовами договору банк надав відповідачу строковий кредит у сумі 5868,20 грн. на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення 20.04.2007р.

Отже, саме з 20.04.2007р. у банку виникло право вимоги до відповідача. Після закінчення строку дії виконання кредитного зобов`язання позивач звернувся до суду через шість років - в липні 2013 року.

В заяві від 21.06.2019р. (а.с.70-71) відповідач просив суд застосувати строк позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.70-71).

Надані позивачем докази, як то Витяг з Умов і правил надання банківських послуг, за яким строк позовної давності стосовно вимог Банка по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки, пені, штрафів, витрат складає 50 років, не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору від 20.04.2006р., оскільки такі Умови не містять підпису позичальника, в даному випадку позивача ОСОБА_5 (а.с.6-15).

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Отже, враховуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності, відсутність поважних причин пропуску такого строку позивачем, на підставі ст. 267 ЦК України суд відмовляє Акціонерному товариству Комерційний банк " Приватбанк" у задоволенні позову саме з підстав спливу встановленого законом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 18, 263, 265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк " Приватбанк" у задоволенні позову до ОСОБА_3 у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судовогорішення.

Cуддя В. П. Маслак