Постанова

Іменем України

26 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 2-1/11

провадження № 61-1927св19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

заявник - голова ліквідаційної комісії Приватного підприємства «Чара» Мізрахін Ігор Володимирович,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1 ,

стягувач - Приватне підприємство «Чара»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу голови ліквідаційної комісії Приватного підприємства «Чара» Мізрахіна Ігоря Володимировича на постанову Донецького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Кочегарової Л. М., Гаврилової Г. Л., Пономарьової О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року голова ліквідаційної комісії Приватного підприємства «Чара» (далі - ПП «Чара») Мізрахін І. В. звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа від 02 вересня 2011 року № 2-1/2011 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПП «Чара» заборгованості у розмірі 208 746,47 грн та судового збору у розмірі 1 700,00 грн.

Заявник посилався на те, що при зверненні до Мангушського районного відділу державної виконавчої служби (далі - ВДВС) Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у грудні 2017 року він отримав інформацію, що виконавчий лист втрачено разом із матеріалами виконавчого провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 11 жовтня 2018 року у складі судді Демочко Д. О. заяву голови ліквідаційної комісії ПП «Чара» Мізрахіна І. В. про видачу дубліката виконавчого листа задоволено. Видано голові ліквідаційної комісії ПП «Чара» Мізрахіну І. В. дублікат виконавчого листа від 02 вересня 2011 року № 2-1/2011 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПП «Чара» заборгованості у розмірі 208 746,47 грн та судового збору у розмірі 1 700,00 грн.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з доведеності факту втрати виконавчого листа та наявності правових підстав для видачі його дубліката.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Донецького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 11 жовтня 2018 року скасовано, у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявником не надано жодних доказів втрати виконавчого листа, крім того, заява подана після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У січні 2019 року голова ліквідаційної комісії ПП «Чара» Мізрахін І. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням судом норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що до заяви були додані належні докази на підтвердження того, що оригінал виконавчого листа 08 лютого 2012 року був переданий до ВДВС Першотравневого районного управління юстиції, зокрема, копія відповідної заяви від 08 лютого 2012 року, копії звернень ПП «Чара» до державної виконавчої служби щодо надання відомостей про виконавче провадження від 07 листопада 2014 року, 13 лютого 2015 року, 15 травня 2017 року, копія заяви Мангушського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 28 вересня 2017 року до Першотравневого районного суду Донецької області про видачу дубліката виконавчого листа з посиланням на службову перевірку, за результатами якої виконавчий лист в матеріалах справи не був знайдений. Заявник зазначає, що за відсутності доказів недобросовісності стягувача при подачі заяви про видачу дубліката виконавчого листа суду апеляційної інстанції слід було виходити з факту втрати виконавчого документа, оскільки інше не доведено.

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить відмовити у її задоволенні, оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції немає.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 02 вересня 2011 року у справі № 2-1/2011 із ОСОБА_1 на користь ПП «Чара» стягнуто 208 746,47 грн та судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили 20 грудня 2011 року і в касаційному порядку не оскаржувалося.

03 лютого 2012 року ПП «Чара» звернулося до Першотравневого районного суду Донецької області із заявою про видачу виконавчого листа у даній справі.

08 лютого 2012 року представник ПП «Чара» Мізрахін І. В. виконавчий лист отримав особисто. У супровідному листі до виконавчого листа суд першої інстанції повідомив стягувача, що йому необхідно звернутися до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання відповідача для примусового виконання рішення суду від 02 вересня 2011 року.

08 лютого 2018 року на адресу Першотравневого районного суду Донецької області надійшла заява голови ліквідаційної комісії ПП «Чара» Мізрахіна І. В. про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості, посилаючись на те, що виконавчий лист втрачений разом з матеріалами виконавчого провадження.

До заяви Мізрахіним І. В. додано копію заяви ПП «Чара», поданої 08 лютого 2012 року до ВДВС Першотравневого районного управління юстиції про прийняття до виконання виконавчого листа, яка має відмітку про його отримання цією установою.

Із заяви Мангушського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, поданої 28 вересня 2017 року до Першотравневого районного суду Донецької області, та інформації цього відділу, наданої апеляційному суду 07 грудня 2018 року, вбачається, що внаслідок проведеної перевірки встановлено, що виконавче провадження про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПП «Чара» заборгованості в розмірі 208 746,47 грн та судового збору у розмірі 1 700,00 грн на виконанні у відділі не знаходиться, причину невідкриття виконавчого провадження встановити неможливо у зв`язку зі звільненням працівників, а журнали реєстрації документів за 2012 рік знищено.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з пунктом 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Обґрунтовуючи свою вимогу про видачу дубліката виконавчого листа від 02 вересня 2011 року № 2-1/2011 голова ліквідаційної комісії ПП «Чара» Мізрахін І. В. посилався на те, що після пред`явлення виконавчого листа до виконання 08 лютого 2012 року він неодноразово звертався до органів державної виконавчої служби і у грудні 2017 року його повідомили про втрату виконавчого листа разом з матеріалами виконавчого провадження.

За змістом положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіривши матеріали справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що будь-яких доказів втрати виконавчого листа заявник суду не надав.

Посилання Мізрахіна І. В. на те, що оригінал виконавчого листа від 02 вересня 2011 року № 2-1/2011 був переданий на виконання до ВДВС Першотравневого районного управління юстиції і це підтверджується заявою директора ПП «Чара» із штампом відділу від 08 лютого 2012 року, апеляційний суд визнав непереконливими, виходячи з того, що оригінал даної заяви суду не наданий, а штамп відділу державної виконавчої служби не містить даних про реєстраційний номер цього документа.

У заяві Мангушського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 28 вересня 2017 року № 13435, адресованій Першотравневому районному суду Донецької області, про видачу дубліката виконавчого листа, також не підтверджений факт втрати виконавчого документа, у ній лише зазначається, що виконавче провадження у відділі не знаходиться і причину невідкриття виконавчого провадження встановити неможливо.

Надані головою ліквідаційної комісії ПП «Чара» Мізрахіним І. В. копії звернень ПП «Чара» до відділу державної виконавчої служби щодо проведених заходів, направлених на виконання судового рішення, від 07 листопада 2014 року, 13 лютого 2015 року та 15 травня 2017 року з квитанціями про відправку поштової кореспонденції, що не відповідають даті самих листів, апеляційний суд також визнав такими, що не містять інформації, яка б підтверджувала обставини втрати виконавчого листа.

Заперечуючи проти ухваленого судом першої інстанції рішення та доводів заявника представник ОСОБА_1 вказувала, що з 2011 року до часу звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа ПП «Чара» не пред`являло до боржника вимог щодо повернення заборгованості, не користувалося належними йому правами стягувача, не цікавилося строками та порядком проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні. ОСОБА_1 до органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення у даній справі не викликалася.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені обставини у їх сукупності свідчать про відсутність доказів втрати виконавчого листа, у зв`язку з чим правильно відмовив у задоволенні заяви про видачу його дубліката.

Крім того, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що заява про видачу дубліката виконавчого листа подана головою ліквідаційної комісії ПП «Чара» Мізрахіним І. В. як за збігом річного строку, передбаченого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, визначеного Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV«Про виконавче провадження», так і за збігом трирічного строку, встановленого новою редакцією Закону України «Про виконавче провадження» (від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ), і питання про поновлення цього строку заявником не вставилося, а пунктом 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що питання щодо видачі дубліката виконавчого листа може бути предметом розгляду суду, якщо відповідна заява подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи вказані норми права та встановлені обставини справи, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та відмови у задоволенні заяви голови ліквідаційної комісії ПП «Чара» Мізрахіна І. В. про видачу дубліката виконавчого листа.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Такі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника з його змістом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00,

§ 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу голови ліквідаційної комісії Приватного підприємства «Чара» Мізрахіна Ігоря Володимировича залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного суду від 19 грудня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко