Справа № 639/8124/19
Провадження № 4-с/639/7/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Пивоварова Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 639/8124/19 за скаргою боржника ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), державний виконавець Умніков Ігор Валерійович, стягувач: ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

встановив:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою на дії державного виконавця, зазначивши стягувачем: ОСОБА_2 та заінтересованою особою: Міжрайонний ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків), державний виконавець Умніков І. В., в якій просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Умнікова І. В. з накладення арешту на рахунок 14360570 у АТ БП "ПриватБанк", відкритий для отримання пенсії; скасувати постанову державного виконавця Умнікова І. В. від 23.10.2019 про арешт коштів на зазначеному рахунку.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 12.11.2019 ОСОБА_1 отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт його пенсійного рахунку, на який надходить пенсія. Заявник зазначає, що має інвалідність другої групи та за таких обставин позбавлений засобів існування, оскільки не може отримувати пенсію, яка є єдиним джерелом грошового забезпечення. У зв`язку з чим ОСОБА_1 вважає дії державного виконавця незаконними і такими, що суперечать вимогам ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої відрахування з пенсії не можуть перевищувати 20 відсотків, а також порушують його конституційні права.

На підставі викладеного ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

20.11.2019 ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 6-7).

Боржник у судовому засіданні 14.01.2019 скаргу підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у скарзі, просив задовольнити. 28.02.2020 ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності

Державний виконавець Умніков І. В. у судовому засіданні 14.01.2019 заперечував проти задоволення скарги боржника, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на скаргу (а.с. 9-11), та зазначив, що діяв правомірно в межах своїх повноважень, оскільки на момент винесення постанови та накладення арешту на кошти боржника, виконавець не мав інформації про отримання ОСОБА_1 пенсії, про що свідчить відповідь пенсійного фонду.

Після оголошеної перерви у судовому засіданні, державний виконавець 28.02.2020 просив суд розглянути справу за його відсутності , за наявними в матеріалах справи документами.

Представник стягувача Картель Т.В., діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні 28.02.2020 жодних заперечень щодо скарги ОСОБА_1 не зазначила.

Частинами 1 та 2 статті 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається в судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вислухавши пояснення боржника, державного виконавця, представника стягувача, дослідивши матеріали справи, вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Так, відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Виходячи із змісту ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких основних засад як верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість, об`єктивність, гласність та відкритість, розумність строків виконавчого провадження, співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавчий лист № 639/2132/17, виданий Жовтневим районним судом м. Харкова 11.01.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за прострочення виконання грошового зобов`язання інфляційних витрат за період з 04.04.2014 по 04.04.2017 у сумі 21615,44 грн, трьох відсотків річних від простроченої суми 2566,90 грн, а всього 24182,34 грн. ВП № 59283228 (а.с. 3).

23.10.2019 головним державним виконавцем Умніковим І. В. винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 59283228, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» та всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 26900,57 грн (а.с.4).

Боржник є інвалідом 2 групи, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 15.08.2018 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 5), та перебуває на обліку в Пенсійному фонді України й отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою, виданою Шевченківським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 14.01.2020 (а.с. 57).

Відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картці НОМЕР_2 за період 01.12.2019 04.01.2020 клієнта банку ОСОБА_1 , вказана картка використовується для нарахування пенсії (а.с. 56).

Згідно положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Як вбачається з матеріалів справи, після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем 07.06.2019 зроблено відповідні запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України. Згідно відповідей Пенсійного фонду України № та № від 07.06.2019 про осіб-боржників, які отримують пенсії, відомості, що ОСОБА_1 перебуває на обліку і отримує пенсію, державному виконавцю не надано, про останнє місце роботи та роботу за цивільно-правовими договорами інформацію не знайдено (а.с. 14, 15). Згідно з відповідями № і № від 07.06.2019 на запит державного виконавця Державною фіскальною службою України повідомлено про відсутність інформації щодо ОСОБА_1 про відкриті рахунки боржника та про джерела отримання ним доходів (а.с. 16, 17).

Відомості щодо наявності у власності божника ОСОБА_1 транспортних засобів відсутні, що підтверджується відповідним витягом (а.с. 18).

Пунктом 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

З вищевикладеного вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлений окремий порядок звернення стягнення на заробітну плату та пенсію, в свою чергу арешт пенсійних коштів особи позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, судом встановлено, що головний державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Умніков І. В. при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 23.10.2019 діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга в частині визнання його дій неправомірними задоволенню не підлягає.

Відповідно до копії постанови головного державного виконавця Умнікова І.В. від 17.01.2020 у ВП № 59283228 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які він отримує у Шевченківському ОУПФУ м. Харкова, у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 26900,57 грн.

У відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

За таких обставин скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, шляхом зобов`язання виконавчої служби скасувати арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках АТ КБ «ПриватБанк», накладений постановою головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Умінковим І. В. від 23.10.2019 у виконавчому провадженні № 59283228.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 10, 13, 77, 78, 81, 258, 259, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу боржника ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), державний виконавець Умніков Ігор Валерійович, стягувач: ОСОБА_2 на дії державного виконавця задовольнити частково.

Зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)скасувати арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що містяться на рахунках Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», накладений постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварськомурайонах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Умніковим Ігорем Валерійовичем від 23.10.2019 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 59283228.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 28.02.2020.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк