Справа № 490/2651/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

27.03. 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на автомобіль марки «KIA SPORTAGE», 2013 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2019 року справу передано судді Черенковій Н.П. та отримано суддею 30.03.2019 року.

Ухвалою від 30.03.2019 року заяву залишено без руху.

04.04.2019 року від позивача на виконання ухвали від 30.03.2019 року надійшла позовна заяву у новій редакції.

Ухвалою від 17.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.04.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 01.07.2020 року, витребувано від Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області копію свідоцтва про реєстрацію права власності на автомобіль «KIA SPORTAGE», 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , від Управління патрульної поліції в Миколаївській області копію свідоцтва про реєстрацію права власності на автомобіль «KIA SPORTAGE», 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

19.05.2020 року на адресу суду від Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області надійшла копія реєстраційної картки стосовно автомобіля «KIA SPORTAGE», 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 з якої вбачається що даний автомобіль знято з обліку.

01.07.2020 року сторони до судового засідання не з`явились. Про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Слухання справи відкладено на 06.10.2020 року.

11.09.2020 року Управлінню патрульної поліції в Миколаївській області судом повторно надіслано копію ухвали від 22.04.2020 року для відома та виконання. Однак витребувані судом дані не надано.

06.10.2020 року сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, поважних причин неявки в судове засідання не повідомили, після закриття підготовчого провадження із заявою про розгляд справи без їх участі чи відкладення розгляду справи до суду не зверталися.

Судове засідання призначено на 24.11.2020 року.

Відповідно до ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до роз`яснень наданих в п. 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Транспортний засіб, зазначений вище, є неподільною річчю, а також не здійснено внесення відповідної грошової суми компенсації на депозитний рахунок суду, відповідно до вимог ст. 71 СК України.

Відповідно до ч.1ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процес. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом. (ч.ч.1, 2, п. 10 ч. 3ст. 2 ЦПК України)

Загальнообов`язкові процесуальні правила, зокрема, викладені у ст. 223 ЦПК України є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження. Частина п`ята статті 223 ЦПК України сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду.

Крім того, як вказано у постанові ВС від 22.05.2019 (справа №310/12817/13) процесуальний закон не вказує на необхідності врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Суд враховує, що повідомлення про день, час та місце розгляду справи були направлені позивачу завчасно, з дотримання розумних строків розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, однак в судове засідання позивач не з`явився повторно, не повідомивши суд про причину неявки. Наразі будь-яких доказів наявності поважних причин неявки до суду як в попередні та і в теперішнє судові засідання позивач не надав.

У зв`язку з наведеним, залишення заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Заяви про розгляд справи у відсутності позивача до суду на даний час не надійшло, підстав для розгляду справи по суті у відсутності позивача немає, підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст.223 ЦПК України, суд не вбачає, тому суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Н.П. Черенкова