Справа № 953/3573/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2020 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №953/3573/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача борг за договором позики від 01 серпня 2019 року в сумі 500 400, 00 грн. Як на підставу позову посилається на те, що 01.08.2019 року вона надала у борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 500 400,00 (п`ятсот тисяч чотириста) гривень, що за офіційним курсом НБУ на той день становило 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору позики Відповідачем була видана розписка, з якої випливає, що Відповідач взяв у неї в борг 500 400,00 (п`ятсот тисяч чотириста) гривень. Зз даної розписки також вбачається, що Відповідач зобов`язався повернути взяті в борг грошові кошти до 01 січня 2020 року. На день подачі позову борг відповідач не повернув та уникає будь якого спілкування.

Разом з позовом позивачка подала заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на житловий будинок літ. «А-2» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ). В обґрунтування заяви посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання або утруднення виконання рішення суду у цій справі, тому має бути гарантована реальна можливість захистити її права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову або після відкриття провадження у справі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України). Підстави для виклику сторін для розгляду заяви про забезпечення позову відсутні.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість, за розпискою від 01.08.2019 року, в розмірі 500 400, 00 грн., що еквівалентно 20 000 доларів США.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.02.2020 року, нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. «А-2» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 .

Як вбачається, з наданих позивачем скріншотів з Інтернет-сайту ОЛХ, в оголошенні розмішено про продаж вище зазначено майна відповідача, тому є суттєві ризики відчуження майна, що ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч. 3 ст. 153 ЦПК України).

З урахуванням предмету та підстав позову, з яким позивач звернувся до суду, мети забезпечення позову, зокрема, для забезпечення захисту прав позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву частково та забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , з метою недопущення відчуження майна та в подальшому забезпечення ефективного захисту прав позивача.

Вказаний вид забезпечення на переконання суду є співмірними із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст.ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви.

Обраний судом вид забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Разом з тим, вимога щодо накладення арешту на майно боржника є неспівмірним способом захисту, оскільки у порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України заявником не надано належних та допустимих доказів того, що саме такий вид забезпечення позову підлягає застосуванню.

Забезпечення позову у вищезазначений спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності заявленим позовним вимогам, забезпечує збалансованість інтересів учасників спірних правовідносин та відповідає інституту забезпечення позову в цивільному процесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями149-153,157 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №953/3573/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач (боржник) : ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя -