Справа № 752/1209/19
Провадження № 2/752/1395/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 січня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення суми страхового відшкодування та матеріального збитку, -

В С Т А Н О В И В:

у січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 28.02.2017 року між ОСОБА_2 та ним було укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого він набув права вимагати від страхової компанії належного виконання зобов`язань за полісом ОСЦПВВНТЗ серії АЕ/8410208.

23.02.2017 року на а/д Ж-29 152 км Красноград-Перещепино-Новомосковськ сталася ДТП за участю водія транспортного засобу «ВАЗ 2101» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.04.2017 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ серії АЕ/8410208 в ПрАТ «СК «Юнівес» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн.

На підставі документів, поданих ним до ПрАТ «СК «Юнівес», останнє 06.06.2017 року здійснило страхове відшкодування на рахунок СТО, визначеного ним, у розмірі 6 236,91 грн.

Однак, вважає вказану суму страхового відшкодування заниженою.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4103/17/14 від 20.09.2017 року, складеного судовим експертом ОСОБА_6, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» державний номер НОМЕР_2 , складає 22 394,84 грн.

Ним було подано документи для доплати залишку суми страхового відшкодування, проте, страхова компанія відповіді не надала.

Тому, просив стягнути з стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» недоплачене страхове відшкодування у розмірі 15 157,93 грн., 3% річних у розмірі 739,00 грн., пені в розмірі 4 345,56 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 644,19 грн., 1 000,00 грн. - витрат на залучення судового експерта, та судові витрати у справі.

Ухвалою від 25.01.2019 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 78-79).

06.03.2019 року до суду надійшли ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 82).

Ухвалою від 25.03.2019 року розгляд справи призначено до проведення у порядку загального позовного провадження й призначенням підготовчого судового засідання на 25.07.2019 року (а.с. 85-86).

17.04.2019 року до суду надійшов відзив ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», згідно якого останнє проти заявленого позову заперечило, вважаючи його безпідставним та недоведеним. Вказало про те, що дії страхової компанії повністю відповідають законодавству, при настанні страхового випадку потерпілому було виплачено страхове відшкодування у порядку та спосіб, визначені законом. Вказало на відсутність прав позивача на звернення до суду із вказаним позовом. Просило у задоволенні позову відмовити (а.с. 90-123).

07.05.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив позов задовольнити, посилаючись на те, що згоди щодо розміру страхового відшкодування не досягнуто, ціни страховою компанією значно занижені. До того ж, посилався в подальшому на постанову Верховного Суду України № 202/7844/16-ц від 16.05.2019 року, котрою було задоволено його вимоги до ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» (а.с. 126-130, 156-159).

В судове засідання сторони не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтриманням кожною з них своєї позиції.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 23.02.2017 року на а/д Ж-29 152 км Красноград-Перещепино-Новомосковськ сталася ДТП за участю водія транспортного засобу «ВАЗ 2101» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.04.2017 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 16-17).

28.02.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого він набув права вимагати від страхової компанії належного виконання зобов`язань за полісом ОСЦПВВНТЗ серії АЕ/8410208 (а.с. 18-19).

Договір є чинним. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З огляду на викладене, позивач звільнений від доказування підстав для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки між позивачем та потерпілим був укладений договір відступлення права вимоги до осіб, відповідальних за завдання майнової шкоди, заподіяної потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена можливість виплати страхового відшкодування іншій особі, яка має право на його отримання, а наявність вини в діях відповідача ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Вказане також не спростовано сторонами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ серії АЕ/8410208 в ПрАТ «СК «Юнівес» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн. (а.с. 26, 95).

На підставі документів, поданих позивачем до ПрАТ «СК «Юнівес», останнє, визнавши ДТП, що мала місце 23.02.2017 року страховим випадком, 06.06.2017 року на підставі звіту № 138 від 06.06.2017 року, складеного СОД ФОП ОСОБА_4 , страхового акту № ГО-6062/ЗП, здійснило страхове відшкодування на рахунок, визначений позивачем, у розмірі 6 236,91 грн. (а.с. 97-123).

Вказане також не заперечено сторонами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 10.03.2017 року позивачем було замовлено експертне автотоварознавче дослідження у судового експерта Дроздова Ю.В., котрим 20.03.2017 року складено звіт № 4103/17/17, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» державний номер НОМЕР_2 , складає 22 394,84 грн. (а.с. 27-63).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати згідно п. 9.4. цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюються безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ серії АЕ/8410208 в ПрАТ «СК «Юнівес» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн.

28.02.2017 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Юнівес» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 10-12).

10.03.2017 року СПД ФОП ОСОБА_4 за замовленням ПрАТ «СК «Юнівес» проведено оцінку та 06.06.2017 року складено звіт оцінки вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer» державний номер НОМЕР_2 , згідно якого вартість матеріальної шкоди становить 7 236,91 грн. (а.с. 97-120).

З матеріалів справи вбачається, що звіт оцінки вартості матеріальної шкоди від 06.06.2017 року складено СПД ФОП ОСОБА_4 , що має свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів ФДМ України № 4781 від 19.07.2006 року, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 419/17 ФДМ України, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 4410 від 17.06.2006 року, свідоцтво про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 233-ПК від 17.03.2017 року (а.с. 118).

Заперечення щодо неправомірних дій СПД ФОП ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутні. Матеріали справи містять лише скаргу ОСОБА_1 від 18.01.2018 року до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якій він просив надати рецензію на звіт про оцінку транспортних засобів, на підставі якого ПрАТ «СК «Юнівес» здійснило виплату страхового відшкодування (а.с. 69-71). Проте, докази подання вказаної скарги матеріали справи не містять, так само як і відповіді на неї.

Отже, відповідачем виконано вимоги пункту 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки представник страховка оглянув пошкоджений автомобіль в межах строку, визначеного Законом, за його місцезнаходженням для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Присутність представника страхової компаніє позивачем не заперечується.

Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства ( ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Підстави для неприйняття судом до уваги звіту оцінки вартості матеріальної шкоди від 06.06.2017 року складено СПД ФОП ОСОБА_4 , у суду відсутні.

Судом встановлено, що відповідач визнав вимоги позивача обґрунтованими та прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування в розмірі за мінусом франшизи, передбаченої полісом АЕ/8410208.

Платіжним дорученням № 16078 від 06.06.2017 року на рахунок, вказаний позивачем, страховою компанією перераховано 6 236,91 грн. (7 236,91 грн. - 1 000,00 грн. франшизи) (а.с. 123).

Отже, на думку суду, дії ПрАТ «СК «Юнівес» відповідають вимогам законодавства, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та в спосіб, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи позивача про наявність підстав для визначення розміру відшкодування шкоди на підставі експертного автотоварознавчого дослідження у судового експерта Дроздова Ю.В., котрим 20.03.2017 року складено звіт № 4103/17/17, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» державний номер НОМЕР_2 , складає 22 394,84 грн. і на який позивач посилається як на доказ розміру нанесеного йому збитку, суд не бере його до уваги як належний доказ, оскільки останній не ґрунтуються на законі, так як відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою для страховика цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому ТЗ, покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного ТЗ, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця. Крім цього цей звіт виготовлений за власної ініціативи позивача, а тому не приймається до уваги.

Крім того, положенням п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що огляд транспортного засобу позивача представником ПрАТ «СК «Юнівес» був здійснений у встановлені законом строки, то висновок експерта, обраного позивачем, не може бути прийнятий судом.

Клопотання про призначення судово-автотоварознавчої експертизи з метою визначення дійсного розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer» державний номер НОМЕР_2 , позивачем також не було заявлено.

При цьому, посилання позивача як на підставу для задоволення його вимог щодо неприйняття до уваги звіту про вартість завданого матеріального збитку. складеного відповідачем, на постанову Верховного Суду України № 202/7844/16-ц від 16.05.2019 року, котрою було задоволено його вимоги до ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», суд оцінює критично, оскільки вказаною постановою встановлено, що рецензуванням Нацкомфінпослуг визнано звіту таким, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених у рецензії недоліків. Даних про виправлення недоліків звіту, які зазначені в рецензії, а також вимог ПрАТ «СК «Юнівес» про рецензування висновку експертного дослідження, який надано позивачем на обґрунтування позовних вимог, матеріали справи не містять. Також судами встановлено, що оцінювач особисто пошкоджений автомобіль не оглядав, висновок про вартість завданого матеріального збитку у результаті дорожньо-транспортної пригоди здійснив по фотознімкам, без урахування технічного стану автомобіля, пробігу за одометром та інших показників технічних даних.

Проте, в межах даного позову такі обставини судом не встановлені, сторонами у справі доказами у розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не доведені. До того ж, відомості про те, що звіт відповідача не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, складений з порушенням вимог до складання калькуляції відповідно до Методики товарознавчої експертизи та не може бути використаний при визначенні розміру збитку, матеріали справи також не містять.

Посилання позивача на те, що сума страхового відшкодування, котра сплачена відповідачем, зменшена на суму ПДВ, хоча перерахування здійснено на рахунок ФОП ОСОБА_5 (а.с. 64-66), судом оцінюються критично з точки зору того, що всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, які підлягають до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таким операціям. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Проте, позивачем не подано доказів проведення фактичного ремонту пошкодженого автомобіля.

Варто також зазначити, що позивач не оскаржував рішення страховика про виплату йому страхової суми. Зважаючи на те, що страхову виплату позивач отримав 06.06.2017 року, він не скористалася своїм правом в порядку, передбаченому п. 36.7 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», в якому зазначено, що рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 15 157,93 грн.

Як наслідок, не підлягають задоволенню й похідні вимоги про стягнення зі страхової компанії 3% річних, інфляційних втрат та вимушених збитків.

Разом з тим, виходячи з положень п. 36.2 ст. 36 Закону, згідно якого страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, приймаючи до уваги те, що заява позивачем про виплату була подана 28.02.2017 року, виплата проведена - 06.06.2017 року, а докази продовження дев`яностоденного терміну в розпорядження суду не надані, суд вважає, що з відповідача має бути стягнута пеня в порядку п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані за період з 29.05.2017 року по 05.06.2017 року в розмірі 34,17 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 6, 9, 22-31, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 23, 625, 988, 979, 1166, 1188 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 7,8,9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 223,258, 262, 264,265, 268, 273, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення суми страхового відшкодування та матеріального збитку - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані в розмірі 34,17 грн. (тридцять чотири гривні 17 копійок).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 34,19 грн. (тридцять чотири гривні 19 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», , адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко