ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4736/19 Номер провадження 22-ц/814/216/20Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Ряднина І.В., Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2019 року у складі судді Яковенко Н.Л.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам, стягнення пені, треті особи - Київський відділ державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції в Полтавській області,

в с т а н о в и в:

В серпні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила про стягнення з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 39560,28 грн. та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 39650,28 грн., а всього 79120,56 грн.

Позов мотивовано тим, що станом на 27.05.2013 року відповідач мав заборгованість у розмірі 39560 грн. 28 коп. по аліментах на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягувались на підставі виконавчого листа № А-107 від 21.05.1998 року, виданого Київським районним судом м. Полтави, та, незважаючи на її неодноразові звернення, боржником не погашена.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 39560 грн. 28 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 39560 грн. 28 коп., а всього 79120 грн. 56 коп.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 , 1995 року народження досягла повноліття, але відповідачем не сплачено заборгованість за аліментами на її утримання на корить позивача ОСОБА_2 , яка виникла під час виконання судового рішення.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Доводи скарги мотивовано відсутністю належних та достовірних доказів існування заборгованості по аліментах.

Вказує, що згідно постанови Київського ВДВС Полтавського МУЮ від 29.09.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа А-107 від 21.05.1998 року закінчено, що свідчить про відсутність у нього боргових зобов`язань перед позивачем, а довідка-розрахунок ВДВС від 28.08.2018 р. № 22814 не відповідає вимогам статті 195 СК України.

Зазначає, що він сплачував аліменти на дочку шляхом перерахування коштів та особисто надавав кошти позивачу, купував дочці речі, але чеки не зберігав.

Крім того, посилається на своє скрутне матеріальне становище у зв`язку із інвалідністю його дружини та її хворобами, внаслідок яких вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , через що він мав борги, які виплачує й досі. На даний час він є безробітним, має хронічні хвороби та потребує постійного амбулаторного лікування, витрачає значні кошти на ліки, що не було враховано судом при вирішенні справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Євграфова О.О. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

По справі встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Київського райвиконкому м. Полтави 20.05.1998 року.

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 21 травня 1998 року у справі № А-107/98 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 21.05.1998 року і до досягнення повноліття дитини.

21 травня 1998 року за даним судовим рішенням було видано виконавчий лист № А-107, який пред`явлено стягувачем ОСОБА_2 до примусового виконання.

Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 29 вересня 2016 року закінчено виконавче провадження № 38978555 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 21.05.1998 року в справі № А-107 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Згідно довідки-розрахунку державного виконавця від 28.08.2018 р. № 22814, станом на 27 травня 2013 року та на час закінчення виконавчого провадження заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 39560,28 грн.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно із частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

Відповідно до статті 195 СК України у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

За нормами частини четвертої статті 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із довідки-розрахунку державного виконавця та не спростовано відповідачем по справі, з липня 2011 року по травень 2013 року, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно виконавчого листа № А-107 від 21.05.1998 р., ОСОБА_1 не сплачувались.

Заборгованість ОСОБА_1 за аліментами у сумі 39560,28 грн. визначена державним виконавцем виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості.

Разом з тим, згідно копії трудової книжки відповідача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та довідок про доходи, що їх додано до апеляційної скарги, з 17.06.2011 року по 31.12.2014 року відповідач працював у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на посаді охоронця за трудовим договором № 0299 від 17.06.2011 року, зареєстрованим в Полтавському міському центрі зайнятості, та одержав дохід з 17 червня 2011 року по 30 листопада 2011 року в сумі 5309,25 грн., з листопада 2011 року по квітень 2012 року - 6330 грн., з червня по листопад 2012 року - 6158,95 грн. та з грудня 2012 року по травень 2013 року - 6915 грн.

Виходячи з положень частини першої статті 195 та частини другої статті 182 СК України заборгованість відповідача за аліментами у спірний період має визначатись виходячи з його фактичного заробітку (доходу), але не може бути меншою мінімального розміру аліментів, що на час виникнення спірних правовідносин становив 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки 1/4 частина від заробітку (доходу), одержаного ОСОБА_1 з липня 2011 року по травень 2013 року, є меншою від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, його заборгованість за аліментами на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що оспорюється відповідачем, обчислюється судом в межах мінімального розміру аліментів та становить 8043,90 грн., що й підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Відповідно до частин першої, другої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Вказані обставини є предметом доказування по справі і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12, 13, 76-81 ЦПК України).

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

По справі встановлено, що про влаштування на роботу до ФОП ОСОБА_5 та одержання протягом спірного періоду доходу, платник аліментів ОСОБА_1 державного виконавця не повідомляв, внаслідок чого аліменти з нього не стягувались, тому одержувач аліментів ОСОБА_2 має право на стягнення пені відповідно до статті 196 СК України за кожен день прострочення до дня ухвалення судом рішення, але не більше 100 відсотків заборгованості, що становить 8043,90 грн.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу правильно встановив характер спірних правовідносин сторін, дав їм належну правову оцінку, проте, помилково визначив розмір заборгованості відповідача за аліментами та відповідно розмір неустойки (пені), взявши до уваги довідку-розрахунок державного виконавця, яка не відповідає вимогам частини першої статті 195 СК України.

За наведених обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні з визначенням судом розміру заборгованості за аліментами, виходячи з мінімального їх розміру, встановленого законом, та розміру пені, що не може перевищувати розміру заборгованості по аліментах. Підстав для зменшення розміру неустойки апеляційним судом не вбачається.

В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги не спростовується та підлягає залишенню без змін.

За правилами частини 13 статті 141 ЦПК України, змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2019 року змінити, зменшивши суму стягнутої із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості по аліментам з 39 560 грн. 28 коп. до 8043 грн. 90 коп. та суму неустойки (пеню) за прострочення сплати аліментів з 39 560 грн. 28 коп. до 8043 грн. 90 коп., а всього з 79 120 грн. 56 коп. до 16 087 грн. 80 коп.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 155 грн. 98 коп. судового збору.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна