Справа № 351/2883/18
Номер провадження №2/351/38/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками та повернення самовільно зайнятих земельних ділянок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками та повернення самовільно зайнятих земельних ділянок.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що на підставі рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15.06.2018 р. визнано за позивачкою ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Для будівництва та обслуговування вказаного господарства сільською радою виділена земельна ділянка площею 0,18 га.

Будинковолодіння, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , на праві приватно власності належить позивачу ОСОБА_1 . Для будівництва та обслуговування належному позивачу ОСОБА_1 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відведено земельну ділянку площею 0, 12 га. Відповідачка самовільно, без відповідного рішення сільської ради захоплено частину належної позивачам земельної ділянки по всій довжині землекористування. Відповідачка самовільними діями змінила межі земельної ділянки в своєму господарстві, встановивши нові металеві стовпці для огорожі на земельній ділянці, що належить позивачу ОСОБА_2 , які не змінювали з часу виділення землі в 1958р. На захопленій земельній ділянці відповідачка побудувала гараж. Своїми незаконними діями відповідачка позбавила позивачів права на використання своєї земельної ділянки за її цільовим призначенням, а тому позивачі вимушені були звернутися до суду із даним позовом в якому просять усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками розташованими по АДРЕСА_2 шляхом повернення відповідачкою самовільно зайнятої земельної ділянки зі сторони суміжника ОСОБА_2 площею 165 кв.м. та зі сторони суміжника ОСОБА_1 площею 10 кв.м., що підтверджується висновком експертних досліджень.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їхній представник позов підтримали з підстав викладених у позові.

Представник відповідача позов не визнав з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Підставою звернення позивачів до суду з позовом стало те, що фактичні заміри площ належних їм земельних ділянок є меншими ніж ті, що числяться за їхніми домогосподарствами, тому вони вважають, що таке зменшення відбулося за рахунок земельної ділянки, яка належить відповідачці.

Відповідно до пунктів «а», «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

За змістом частини першої 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі статті 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном.

Відповідно до статті 391 ЦК України, частини другої ст. 152 та частини першої статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Порушення, невизнання або оспорювання права особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

При вирішенні позову про право на користування земельною ділянкою суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується і залежно від установленого повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 120 чинного ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з статтею 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, слідує, що на підставі договору купівлі- продажу за ОСОБА_5 зареєстровано земельну ділянку площею 0, 25 га., земельна ділянка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в АДРЕСА_3 .

Виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_7 площею 0, 2500 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

З акта прийомки передачі межових знаків на зберігання вбачається, що встановлено межі земельної ділянки за кадастровим № НОМЕР_1 , яка знаходиться в АДРЕСА_4 , 2500 га. наданої власнику ОСОБА_6 , ОСОБА_7 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Межові знаки встановлені в натурі на місцевості. Власник земельної ділянки претензій щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками /користувачами суміжних земельних ділянок ОСОБА_8 , ОСОБА_1 претензій до існуючих меж не заявлено.

Згідно витягу з рішення дванадцятої сесії Підвисоцької сільської ради сьомого демократичного скликання від 08.08.2017 р. № 251-12/2017 р. Снятинського району Івано-Франківської області вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_3 площею 0,2500 га. за кадастровим номером :01:001:0192. Передати гр. ОСОБА_6 у власність земельну ділянку площею 0, 2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_3 на основі розробленої технічної документації із землеустрою.

Згідно ст. 124, 125 чинного ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З рішення Снятинського районного суду від 15.06.2018 р. слідує, що за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Зареєстровано право власності на вищезазначений житловий будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З довідки від 12.01.2018 р., виданої Підвисоцькою сільською радою вбачається, що за житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка розміром 0, 1800 га. відведена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано житловий будинок, що знаходиться в с. Підвисоке, Снятинського району, Івано-Франківської області.

З довідки від 13.07.2018 р., виданої Підвисоцькою сільською радою вбачається, що за житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_5 числиться земельна ділянка розміром 0, 1200 га. відведена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

На підставі рішення чотирнадцятої сесії Підвисоцької сільської ради сьомого демократичного скликання від 24.12.2017 р. № 362-14/2017 вирішено надати ОСОБА_2 , 1988 р.н. дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0, 1800 га. в АДРЕСА_3 .

Згідно виписки з погосподарської книги Підвисоцької сільської ради слідує, що згідно запису №01-0159-1 у погосподарській книзі №2 Підвисоцької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 володіє нерухомим майном, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_5 . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, перебуває у приватній власності ОСОБА_1 .

З висновку №004/ЗБТ-18 судової будівельно- технічної експертизи від 06.04.2018 р. вбачається, що в результаті переобміру ділянки ОСОБА_2 площею 0,1800 га виявлено зменшення площі дійсного (фактичного) користування і накладення по спільній межі господарством ОСОБА_5 АДРЕСА_3 , а саме частини землекористування площею, що становить 0,0165 га. Землекористування ОСОБА_5 , що знаходиться по АДРЕСА_3 , накладається на суміжну земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , площею 0,0165 га. Частина земельної ділянки ОСОБА_5 , площею 10 м.кв. накладається із площею території ОСОБА_1 . Накладення в натурі на земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які знаходяться по АДРЕСА_6 виявлено зі сторони земельної ділянки суміжного користувача ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні директор СЕФ «Експо-Фірми» Кавецький В.А., зазначив, що за заявою позивачів на предмет порушення меж сусідами було проведено судово земельно- технічну та будівельно- технічну експертизи. Проведеною експертизою було встановлено, що власник господарства АДРЕСА_3 , порушує межу позивачів. При проведенні експертизи, документів на право власності позивачі не надавали. Висновок зроблено на підставі довідки сільської ради та генплану села. Кадастрова зйомка відсутня, окрім того, каталог координат не брався до уваги, оскільки його не було. Точки координат не були визначені. Площа накладення визначена на підставі проведених замірів та наданих документів.

З відповіді на запит від 04.02.2019 р. наданого Підвисоцькою сільською радою слідує, що Підвисоцькою сільською радою не приймалось рішення про передачу у власність або користування (оренду) ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Підвисоцькою сільською радою не приймалось рішення про передачу у власність або користування (оренду) ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_5 .

Видавалось рішення ОСОБА_2 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ».

Підвисоцькою сільською радою видавалось рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 кадастровий номер :01:001:0192.

Згідно акту складеного в складі земельної комісії від 10.10.2017 р. ширина земельної ділянки (від дороги) у ОСОБА_9 в наявності становить 19.05 м. згідно схеми с.Підвисоке 18.00 м. На довжину 18.00 м. ширина становить 16.30 м. по карті 16.00 м. на довжину 62.00 м. ширина становить 15.50 м. по карті 15.00 м.

З висновку № 685 земельно- технічної експертизи від 08.08.2019 р., вбачається, що фактична площа земельної ділянки на місцевості, якою фактично користується ОСОБА_5 складає 0, 2447 га (чорний колір), що не відповідає площі зазначеної технічної документації із землеустрою, розробленої у 2017 р. з кадастровим номером :01:001:0192, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га (червоний колір).

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 , зазначила, що було проведено експертизу за зверненням адвоката, щоб встановити якою земельною ділянкою користується ОСОБА_5 та чи відповідає її земельна ділянка технічній документації. При проведенні експертизи було надано каталог координат та встановлено, що площа менша ніж у технічній документації. Точки координат були визначені. Кадастровий номер присвоєний.

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Судом встановлено, що позивачами не надано доказів того, що вони звернулися в установленому законом порядку до землевпорядних організацій для оформлення права власності чи користування спірними земельними ділянками відповідно до чинного законодавства та отримали відповідні документи, що посвідчують їх право користування чи власності.

У судовому засіданні позивачами не доведено та не підтверджено належними доказами той факт, що площу земельної ділянки, яка перебуває у їхньому користуванні, було зменшено за рахунок приватизації відповідачкою своєї земельної ділянки.

Реалізуючи своє право на обрання способу захисту шляхом усунення перешкод у користуванні земельними ділянками та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, позивачі не оспорюють правомірність правовстановлюючих документів на землю, виданих на ім`я ОСОБА_5 .

Оскільки, судом встановлено, що позивачами не надано суду належних та допустимих доказів порушення відповідачкою законних прав та інтересів щодо користування належними позивачам земельними ділянками, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст.120,124,125 ЗК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: М.М.Калиновський