Справа № 182/8328/19
Провадження № 2/0182/258/2020
02.03.2020 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.23-24).
Також, на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 вважає безпідставними посилання ОСОБА_2 на те, що механічні пошкодження, отримані належним йому автомобілем, не відповідають обставинам ДТП, оскільки в результаті зіткнення автомобіля відповідача з його автомобілем, останній продовжив некерований рух та зіткнувся з іншим автомобілем, який рухався в попутному напрямку, у зв`язку із чим отримав ці пошкодження. Також позивач зазначає, що відповідач уникав зустрічей з ним, тому він не міг повідомити останнього про проведення огляду пошкодженого автомобіля та заперечує проти передачі відповідачу пошкодженого автомобіля.
В свою чергу, відповідач надав суду свої заперечення, в яких наполягає, у випадку задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі, передати йому пошкоджений автомобіль позивача та заперечував проти тверджень позивача щодо отримання автомобілем ушкоджень передньої частини як недоведених, окрім того, згоден сплатити моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Положення ст.ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до статтей 1166, 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.
Вказані вище обставини встановлені постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 року по справі № 182/7383/19, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Постанова набрала законної сили 03.11.2019 року (а.с.7).
Дані обставини сторонами визнаються, а постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду в питанні того, що мала місце подія ДТП, яка вчинена з вини відповідача по справі. Позовні вимоги відповідач визнає частково.
З огляду на те, що в правовідносинах, що склалися між сторонами має місце заподіяння шкоди, яка завдана адміністративним правопорушенням, заподіяна шкода сталася внаслідок протиправних дій відповідача, за наявності його вини, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкідливими наслідками, які були заподіяні позивачу, при цьому, протиправними діями відповідача дійсно завдані втрати майнового характеру, які підтверджені відповідними доказами та визнаються відповідачем, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суддя зазначає наступне.
Статтями 23, 1167 ЦК України встановлені загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, при наявності яких у особи настає відповідальність за її заподіяння.
Судом встановлено, що заподіяна шкода сталася внаслідок адміністративного правопорушення, вчиненого відповідачем.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суддя приймає до уваги обставини справи, характер діяння відповідача та знаходить підстави для відшкодування моральної шкоди, розмір якої суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач ОСОБА_1 і виходячи із принципу справедливості та розумності.
При цьому, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 20 000 грн. 00 коп. не знайшов підтвердження за обставинами справи, а тому вона підлягає стягненню на користь позивача в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
Виходячи з вищевикладеного, суддя, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, але, з врахуванням обраного способу захисту і визначеного розміру відшкодування, підлягають частковому задоволенню.
Крім того, згідно роз`яснень, викладених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року вбачається, що суд, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, має одночасно обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Аналогічна позиція викладена у пункті 14 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, у якому роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки, відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків, потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Тому, з огляду на те, що суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, яка є не меншою його ринкової вартості та з урахуванням наявності заяви відповідача про повернення йому пошкодженого автомобіля, суддя приходить до висновку, що спірний пошкоджений автомобіль слід передати ОСОБА_2 .
Водночас, згідно із статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 536 грн. 80 коп.
Також, з огляду на те, що позивачем були понесені витрати по проведенню оцінки матеріального збитку, що підтверджується відповідним доказом (а.с.20), розмір витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить, з урахуванням ст.137 ЦПК України, 1 300,00 грн.
Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 20 956 (двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп. та 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що разом становить 22 956 (двадцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. та витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у сумі 1 300 (одна тисяча триста) грн. 00коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал