Справа №664/1664/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

27 лютого 2020 року м. Олешки

Цюрупинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Сіденко С. І.

при секретарі судових засідань Скорик Н. С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Приватбанк» в якому просив визнати обслуговування по наданню послуги повернення депозиту неякісним, стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» збитки від неякісного обслуговування 3300 грн. на його користь та стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» втрачену вигоду на його користь. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на його ім`я у відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито два депозитні рахунки, які він поповнював власними коштами, але потім випадково помітив, що платіж на 6,6 тис. грн. був зарахований не на той депозитний рахунок, який він хотів, а на інший, відкритий на його ж ім`я. При цьому вказує, що при поділі спільного майна подружжя за рішенням суду поділу підлягають і вказані депозитні рахунки за принципом поділу суми коштів, що була поповнена до розірвання шлюбу. За наведених обставин позивач стверджує, що поніс матеріальні збитки та упущену вигоду, які просить стягнути на його користь з відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання, яке призначене на 27.02.2019 р. о 10.30 год. не з`явився, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином судовою повісткою завчасно, про причини неявки до суду не повідомив, від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В суду є підстави для розгляду справи заочно.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, між сторонами по справі 15.09.2015 року було укладено договір банківського вкладу за № SAMDNWFD500 відповідно до умов якого позивач передає відповідачу кошти для розміщення на депозитному вкладі в початковій сумі 50000,00 грн. строком на 12 місяців до 15.09.2016 року включно, з щомісячним нарахуванням 25% річних та нарахуванням відсотків на вкладі «до запитання» в розмірі 1% річних.

Також 16.09.2015 року між сторонами по справі було укладено аналогічний договір банківського вкладу за № SAMDNWFD400 з початковою сумою вкладу 200000 грн.

Зазначене підтверджується копіями зазначених договорів, що наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За змістом ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунка кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

На підтвердження внесення суми вкладів позивачем надано виписки за договорами, але зазначені виписки, як випливає зі змісту наведених вище нормативних актів, не можуть бути визнані належним підтвердженням внесення позивачем готівки для її зарахування на вкладні рахунки, а тому вимоги закону щодо письмової форми договорів банківського вкладу від 15.09.2015 року та від 16.09.2015 року дотримано не було, відповідно, положення цих договорів є нікчемними та не створюють правових наслідків.

Крім того паозивач у своїй позовній заяві посилається на те, що платіж поповнення його депозитного рахунку був спрямований на поповнення не того депозиту, що він хотів. При цьому в судовому засіданні позивач суду повідомив, що платіж він здійснив у 2016 році, а з претензією до банку звернувся лише у 2019 році.

Відповідно до укладених позивачем з відповідачем договорів на відкриття депозитних рахунків, за позивачем визначено право поповнення вкладу. При цьому відповідно до Умов і правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (п. 3.1.2.2.17.) клієнт перевіряє залишок (залишки) коштів на своєму (своїх) рахунку (рахунках) станом на перше січня кожного року. У разі виявлення розбіжностей клієнт до першого лютого зобов`язаний повідомити про це в банк. У разі неотримання банком інформації про розбіжності в залишках коштів на рахунку (рахунках) клієнта протягом зазначеного терміну залишок коштів вважається підтвердженим. При цьому в п. 3.1.2.3.2. визначено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Відповідно до п. 116 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою правління НБУ 25.09.2018 № 103

Банку (філії, відділенню) забороняється під час здійснення касових операцій виправляти в касових документах такі реквізити:

1) номери рахунків (за винятком зміни номера рахунку на грошових чеках у зв`язку з реорганізацією банку);

2) найменування клієнта;

3) суми/масу банківського металу;

Підпункт 3 пункту 116 розділу VI в редакції Постанови Національного банку № 145 від 21.12.2018\

4) призначення платежу;

5) прізвища, імені, по батькові отримувача (платника).

П. 118 даної інструкції визначає, що клієнт має право зазначити в заяві на переказ готівки дату валютування, яка не може перевищувати 10 календарних днів після складання касового документа (день складання не враховується). Банк (філія, відділення) не приймає касовий документ до виконання, якщо дата валютування перевищує 10 календарних днів.

Банк (філія, відділення) здійснює виплату отримувачам сум переказів готівкою починаючи з визначеної клієнтом дати валютування. Банк (філія, відділення) здійснює виплату переказу, починаючи з першого робочого дня, наступного за днем, який визначено датою валютування, якщо дата валютування припадає на неробочий день.

Клієнт має право відкликати кошти до настання дати валютування, у зв`язку з чим подає банку (філії, відділенню) лист (для юридичних осіб) або заяву (для фізичних осіб) про відкликання коштів.

Відповідно до п. 23.5 ст. 23 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкликання розрахункових документів у платіжній системі визначається правилами відповідної платіжної системи.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 цього Закону платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Суд враховує, що згідно ч. 1ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем, крім того, що не надано належних та допустимих доказів укладення договорів банківського вкладу, за позивачем залишається право розпоряджатися власними коштами на свій розсуд, перерахувавши їх на вказані ним же реквізити. При цьому за позивачем залишається право повернення коштів, строки і порядок якого визначається спеціальними нормативними актами. Із наведених підстав позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач, якому відмолено в задоволенні позову, звільнений від сплати судового збору, отже, судовий збір стягненню не підлягає та відноситься за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1058, 1059, 1060 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 141, 259, 274, 263 - 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення матеріальної шкоди.

Заочне рішення може бути переглянуто Цюрупинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Повний текст рішення виготовлений 03 березня 2020 року.

Суддя підпис Сіденко С. І.

Згідно з оригіналом

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Сіденко С. І.