ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5606/19
Провадження № 2/362/740/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

з участю секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа: Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, про зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , номер запису про обтяження 6186632 (спеціальний розділ) від 02 липня 2014 року, підстава виникнення постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 40163888, видана 23 березня 2014 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 , а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження відносно неї, справу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження.

Вказуючи на те, що 10 липня 2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист № 362/734/13 на підставі якого з неї було стягнуто на користь ПАТ «Астра Банк» борг у розмірі 159 797 грн. 67 коп. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2014 року на підставі заяви Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні № 43442995 з ПАТ «Астра Банк» на АТ «Дельта Банк». 25 квітня 2016 року представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» звернувся до Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області із заявою про повернення виконавчого документу у зв`язку з виконанням позивачем зобов`язань за кредитом в повному обсязі. Разом з тим, стягувач - АТ «Дельта Банк» просив Відділ державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області зняти заборони, арешти та інші заходи забезпечення виконання рішення суду, які були накладені у ході виконання провадження. 27 квітня 2016 року Відділом державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою було завершено виконавче провадження.

Відділ державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області в усному порядку відмовив йому вчинити вказані дії, обґрунтовуючи, що він спочатку має сплатити виконавчий збір та виконавчі витрати.

Не погоджуючись з такою позицією відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області вона звернулася із скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області до Васильківського міськрайонного суду Київської області, оскільки вважав, що вона добровільно виконала свої зобов`язання і стягнення з неї виконавчого збору та виконавчих витрат є не обґрунтованим.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року скаргу позивача було задоволено, визнано протиправним та скасовано постанови Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції про стягнення з позивача виконавчого збору від 21 жовтня 2013 року за виконавчим провадженням № 40163888; про виведення в окреме провадження про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій від 27 квітня 2016 року за виконавчим провадженням № 40163888; про відкриття виконавчих проваджень № 51146523 від 18 травня 2016 року та № 51146797 від 18 травня 2016 року.

Нещодавно, вона виявила бажання розпорядитись належним їй нерухомим майном та випадково дізналася, що станом на сьогоднішній день належне їй майно перебуває під арештом.

Ухвалою судді від 26 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом ) сторін (а.с. 19-20).

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника позивача Дулі Т.В. до суду надійшла заява, в якій вона просила справу за позовом ОСОБА_1 розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 92).

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 40), не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіславши до суду матеріали виконавчого провадження.

Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2013 року задоволено позов ПАТ «Астра Банк» та стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 159 797 грн. 67 коп. та судовий збіо у розмірі 1 597 грн. 98 коп. (а.с.9-11).

10 липня 2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист на підставі якого з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ПАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 159 797, 67 грн. та судовий збір у розмірі 1597, 98 грн. (а.с. 81).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2014 року на підставі заяви Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні № 40163888 з ПАТ «Астра Банк» на АТ «Дельта Банк» (а.с.87-88).

25 квітня 2016 року представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» звернувся до Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області із заявою про повернення виконавчого документу у зв`язку з виконанням позивачем зобов`язань за кредитом в повному обсязі. Разом з тим, стягувач - АТ «Дельта Банк» просив Відділ державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області зняти заборони, арешти та інші заходи забезпечення виконання рішення суду, які були накладені у ході виконання провадження (а.с.77-78).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції Качанова М.О. від 27.04.2016 року виконавчий лист № 2/362/904/13 виданий 10.07.2013 року, який виданий Васильківський мр/суд Київської обл. про стягнення боргу у розмірі 161395,65 грн. повернено стягувачу, оскільки завершено згідно заяви стягувана про повернення виконавчого документу, що надійшла до відділу 25.04.2016 року за Вх.№ 1729/03-25/8 (а.с.79).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 07.07.2016 року у справі №362/3023/16-ц (провадження № 4-с/362/29/16 за скаргою ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області визнано протиправними та скасовано постанови Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції про стягнення з ОСОБА_1 збору від «21» жовтня 2013 року за виконавчим провадженням № 40163888; про виведення в окреме провадження про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій від 27 квітня 2016 року за виконавчим провадженням № 40163888; про відкриття виконавчих проваджень від 18 травня 2016 року № 51146523 та №51146797 (а.с. 14-15).

Відповідно до постанови державного виконавця відділу ДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції Качанова М.О. від 29.12.2017 року виконавчий документ виданий 27.04.2016 року постановою №5/8 повернуто стягувачу (а.с.65).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяв на час закриття виконавчого провадження) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяв на час закриття виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійсненні державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяв на час закриття виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяв на час закриття виконавчого провадження) підставами для зняття арешту є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби суми коштів, стягнених з боржника необхідних для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент закінчення виконавчого провадження, дій щодо зняття арешту з майна відділом державної виконавчої служби проведено не було, чим було порушено право позивача на користування та розпорядження своїм майном чим порушує права позивача на вільне володіння та розпорядження майном на власний розсуд.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони підтверджені належними доказами, що свідчать про наявність у нього права на нерухоме майно, зобов`язання, що стало підставою для відкриття виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт на нерухоме майно боржника, виконано, а тому необхідно надати в повноправне користування власника належне йому майно шляхом зняття з нього арешту, скасувавши постанову державного виконавця.

У відповідності до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду, понесення яких документально підтверджуються, наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с. 1) у сумі 768,40 гривень віднести за рахунок позивача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 19, 41 Конституції України, статтями 16, 316, 319, 321, 328, 391 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», статтями 4, 12, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа: Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , номер запису про обтяження 6186632 (спеціальний розділ) від 02 липня 2014 року, якій накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 40163888, виданої 23 березня 2014 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено 25 лютого 2020 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко