У Х В А Л А

26 лютого 2020року м. Київ

Справа № 759/10249/16

Провадження № 22-з/824/3/2020

№ 22-з/824/8/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Гулієв М.Д.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 03 листопада 2003 року працював у ДП «УкрНДНЦ» на посаді провідного співробітника інформаційно-аналітичного центру. 04 квітня 2016 року його було повідомлено, що займана ним посада скорочена, у випадку неможливості переведення його на іншу роботу (посаду) він буде звільнений через 2 місяці з дня отримання цього попередження відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 31 травня 2016 року наказом в.о. генерального директора ДП «УкрНДНЦ» № 117-К його було звільнено із займаної посади доцента кафедри систем управління Інституту підготовки фахівців у сфері управління якістю, стандартизації, оцінки відповідності та метрології у зв`язку із змінами організації виробництва і праці. Своє звільнення ОСОБА_2 вважав незаконним та таким, що здійсненне з порушенням норм трудового законодавства, а тому просив суд поновити його на роботі у ДП «УкрНДНЦ» на посаді, що відповідає його кваліфікаційному рівню, стягнути на його користь середній заробіток за період тимчасової непрацездатності з 31 травня 2016 року по 02 липня 2016 року включно та середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 липня 2017 року до дати поновлення на роботі, а також відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, помилковість всиновкі, порушення норм процесуального законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали и нове про задоволення позову.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року залишено без змін.

21 грудня 2017 року до Апеляційного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення.

18 січня 2018 року до Апеляційного суду м. Києва повторно надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення аналогічного змісту раніше поданій заяві.

Обґрунтовуючи подані заяви, ОСОБА_1 посилався на те, що судом апеляційної інстанції необґрунтовано скорочено строки розгляду апеляційної скарги. Окрім того, ухвала апеляційного суду у вступній частині не містить повного імені представника відповідача, в описовій частині не зазначено узагальнених доводів скаржника та узагальнених заперечень представника відповідача, а також встановлених судом першої інстанції обставин; у мотивувальній частині не зазначено положень чинного законодавства України та інших нормативно-правових актів, якими керувався суд; у резолютивній частині не зазначено висновку апеляційного суду. Також, на його думку, ігнорування судом першої інстанції заявлених ним клопотань про виклик свідків, витребування доказів, призначення експертизи свідчить про грубе порушення процесуального законодавства України. За викладених обставин просив роз`яснити ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовані Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Початком роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області, передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Згідно протоколів автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 3 жовтня 2018 року дані заяви призначені до розгляду судді-доповідачу Невідомій Т.О. у складі колегії суддів: головуючий суддя Невідома Т.О., судді Гаращенко Д.Р., Пікуль А.А.

На час звернення ОСОБА_1 із заявами про роз`яснення судового рішення, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року оскаржувались в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 22 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року залишено без змін.

06 лютого 2020 року дана цивільна справа надійшла до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року питання про роз`яснення судового рішення призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Учасники справи всудове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду даного питання були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати заяви про роз`яснення судового рішення за їх відсутності.

Ознайомившись з доводами заяв про роз`яснення судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що заяви не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, судом може бути роз`яснене рішення, яким вирішено позовні вимоги по суті у зв`язку з його виконанням. При цьому, на виконання рішення суду, судом видається виконавчий лист до якого вноситься резолютивна частина рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

ОСОБА_2 , порушуючи питання про роз`яснення рішення, посилається на те, що при розгляді апеляційної скарги судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального законодавства, а не на те, що зміст постанови є не зрозумілим та позбавляє можливості її виконання. Викладені у заявах обставини, на які посилається ОСОБА_2 , свідчать лише про його незгоду з судовим рішенням апеляційної інстанції.

Тобто, подані ОСОБА_2 заяви про роз`яснення ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року по своїй суті фактично є касаційними скаргами на дане судове рішення.

З тексту ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року убачається, що її зміст є чітким та зрозумілим, викладений відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ст. 374 ЦПК України. Резолютивна частина судового рішення апеляційної інстанції є однозначною та не припускає кілька варіантів тлумачення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що визначені ст. 271 ЦПК України підстави для роз`яснення ухвали суду апеляційної інстанції відсутні, а тому в задоволенні заяв ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 366, 368 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення від 21 грудня 2017 року та від 18 січня 2018 року залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя: Т.О.Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль