Справа № 463/1529/20
Провадження № 2/463/812/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Фурик Л.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Яцишина І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ТзОВ «AUTOSALONE M.T.&D.M» до ОСОБА_2 , треті особи: Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області та Львівська митниця ДФС про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

встановив:

представник позивача звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на автомобіль «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L-AHGGKW 1M, № кузова: НОМЕР_1 з номерним знаком НОМЕР_2 та витребування такого з незаконного володіння ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивує тим, щоавтомобіль «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L-AHGGKW 1M, № кузова: НОМЕР_1 з номерним знаком НОМЕР_2 належить на праві власності ТзОВ автосалон «M.T.&D.M», що підтверджується свідоцтвом про власність № НОМЕР_3 . Згідно сертифікату АТ ОСОБА_3 є єдиним адміністратором та представником автосалону «M.T.&D.M». Зі слів ОСОБА_3 , такий в 2017 році приїхав в Україну на автомобілі «Toyota aygo», даний автомобіль він вирішив залишити для користування відповідачці. У грудні 2018 року виник особистий конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , він покинув Україну на літаку. Повернувшись в Італію він захотів повернути належний автосалону автомобіль, намагався домовитись з відповідачкою, однак така ні на дзвінки ні на повідомлення не відповідала.

В квітні 2019 року йому стало відомо, що спірний автомобіль зареєстровано на ОСОБА_2 та йому було присвоєно номерні знаки: НОМЕР_2 . Такі дії відповідачки та Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області позбавило позивача на території України права власності на дане авто, в той самий час як на теренах Європейського Союзу, зокрема Республіки Італія, назване авто все ще належить на праві власності ТзОВ автосалону «M.T.&D.M». Отже вважає, що реєстрація автомобіля «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L-AHGGKW 1M, № кузова: НОМЕР_1 з номерним знаком НОМЕР_2 , здійснена Регіональним сервісним центром МВС у Львівській області є незаконною. Позивач нікому не відчужував автомобіль «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L- НОМЕР_4 , № кузова: НОМЕР_1 та досі є єдиним власником вказаного транспортного засобу. Посилається на ст.ст.387, 392 ЦК України та просить суд визнати за ТзОВ «AUTOSALONE M.T.&D.M» право власності на автомобіль «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L-AHGGKW 1M, № кузова: НОМЕР_1 з номерним знаком НОМЕР_2 , а також витребувати такий з незаконного володіння ОСОБА_2 .

Крім того представник позивача подала заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року заяву представника позивача задоволено. В забезпечення позовних вимог ТзОВ «AUTOSALONE M.T.&D.M» до ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння до вирішення спору по суті та виконання рішення суду накладено арешт на автомобіль «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L-AHGGKW 1M, № кузова: НОМЕР_1 з номерним знаком НОМЕР_2 , шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати вказаний транспортний засіб.

Ухвалою судді від 28 лютого 2020 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

19 березня 2020 року було одержано відзив на позовну заяву з додатками від представника третьої особи Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області - Плашовецького О., відповідно до якого третя особа просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Аргументує тим, що реєстрація транспортних засобів проводиться відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998 №1388. Як вбачається з Єдиного державного реєстру транспортних засобів ОСОБА_2 зареєструвала транспортний засіб «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L- НОМЕР_4 , № кузова: НОМЕР_1 з номерним знаком НОМЕР_2 - 11.04.2019 на підставі ВМД (митниця), №209190000 від 2019 року, номер ВМД (номер) 31723, при цьому надала всі передбачені чинним законодавством документи, а також оригінал реєстраційного документу на вказаний транспортний засіб.

Ухвалою суду від 30 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що жодних договорів, щодо відчуження автомобіля між позивачем та відповідачем чи іншими особами не укладалось.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає, що до моменту скасування реєстрації за відповідачем права власності на спірний автомобіль, інші вимоги позову є безпідставними. Як йому пояснила відповідачка, автомобіль їй було подаровано в усній формі. Для оформлення реєстрації автомобіля на власне ім`я відповідач звернулась за допомогою до невідомих осіб, які за винагороду надали їй відповідні документи про реєстрацію транспортного засобу. Органами досудового розслідування жодних неправомірних дій ОСОБА_2 не встановлено. В зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що дійсно в 2019 р. на автомобіль «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L- НОМЕР_4 , № кузова: НОМЕР_1 було оформлено митну накладну. Однак не може повідомити, хто саме та на якій підставі ввіз вказаний автомобіль на митну територію України. У вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Як вбачається із Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с.5) та Свідоцтва про власність №17/ НОМЕР_6 (а.с.8) автомобіль «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L- НОМЕР_4 , № кузова: НОМЕР_1 належить на праві власності ТзОВ «AUTOSALONE M.T.&D.M», дата реєстрації 29.04.2015 р.

Відповідно до Сертифікату Акціонерного товариства «AUTOSALONE M.T.&D.M»., представником підприємства є ОСОБА_3 .

В той же час, відповідно до витягу з Національної автоматизованої інформаційної системи департаменту ДАІ МВС України та відзиву Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області (а.с.57-62) автомобіль «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L-AHGGKW 1M, № кузова: НОМЕР_1 з номерним знаком НОМЕР_2 з 11.04.2019 р. належить на праві власності ОСОБА_2 .

До матеріалів справи також долучено електронний витяг з АСМО «Інспектор» у якій вказано, що представником країни відправлення (експорту) декларант є фізична особа-підприємець ОСОБА_6 , а одержувачем відповідачка ОСОБА_2 (а.с.123)

В той же час відповідачем та її представником не надану суду жодних документів, які б підтверджували правомірність вибуття спірного автомобіль із власності позивача. Також представник відповідача не зміг пояснити суду на якій правовій підставі та яким чином фізична особа-підприємець ОСОБА_6 , експортувала, належний позивачу автомобіль для відповідачки.

Так, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, акти цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 179, 181, 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (нерухоме майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно норм ст. ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Положеннями ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух», зокрема, передбачено, що власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;

укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою;

свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;

рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;

рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;

копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;

довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

договір фінансового лізингу;

акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби;

інші засвідчені та оформлені в установленому порядку документи, що підтверджують набуття, перехід та припинення права власності на транспортний засіб відповідно до закону.

Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За змістом ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Так, позивачем в поданому ним позові заявлено вимоги про визнання права власності на рухоме майно, витребування цього рухомого майна з чужого незаконного володіння - у відповідача.

Отже, при розгляді позову про визнання (захист) права власності та про витребування майна із чужого незаконного володіння суд на підставі поданих сторонами доказів повинен з`ясувати, з яких саме підстав та у який спосіб сторонами у свій час набуто право власності на спірний об`єкт, чи є такі підстави та спосіб законними.

Як достеменно встановлено судом в ході розгляду справи на підставі наявних доказів, які не оспорюють ся сторонами та не викликають в суду сумнівів щодо їх належності, допустимості та достовірності, позивачу ТзОВ «AUTOSALONE M.T.&D.M» з 29.04.2015 р. належить на праві власності автомобіль «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L-AHGGKW 1M, № кузова: НОМЕР_1 .

В подальшому в 2019 р. спірний транспортний засіб вибув з володіння позивача у власність ОСОБА_2 , що підтверджується витягомз Національної автоматизованої інформаційної системи департаменту ДАІ МВС України (а.с.61-62).

В той же час відповідачем не представлено суду жодних документів, які б підтверджували правомірне припинення права власності позивача на автомобіль відповідно до наведених вище вимог закону. Також в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на підставі яких було здійснено реєстрацію спірного автомобіля.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач на даний час являється законним власником спірного нерухомого майна, його право власності фактично оспорюється відповідачкою, яка володіє спірним майном без достатньої правової підстави.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд вважає, що володіння відповідачкою спірним автомобілем являється незаконним, що зумовлює виникнення у позивача права вимагати від відповідача повернення спірного рухомого майна, а у відповідача - обов`язку здійснити таке повернення в натурі. З викладених підстав суд вважає позовні вимоги про визнання за позивачем права власності та про витребування майна з незаконного володіння відповідача обґрунтованими, доведеними, а відтак такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-82, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

позов задоволити.

Визнати за ТзОВ «AUTOSALONE M.T.&D.M» право власності на автомобіль «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L-AHGGKW 1M, № кузова: НОМЕР_1 з номерним знаком НОМЕР_2 .

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 автомобіль «Toyota aygo» AB1 KGB40Н KGВ40L-AHGGKW 1M, № кузова: НОМЕР_1 з номерним знаком НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «AUTOSALONE M.T.&D.M» 3153 грн (три тисячі сто п`ятдесят три гривні) сплаченого судового збору.

Дата складання повного рішення - 06 січня 2021 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ТзОВ «AUTOSALONE M.T.&D.M», місцезнаходження: 00178, республіка Італія, вул. Аппія Нуова 1208, ЄДРПОУ 1;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий;

Третя особа: Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області, місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Данила Апостола, 11,

Третя особа: Львівська митниця ДФС, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, .

Суддя Г.Б. Жовнір