Справа № 367/8384/19
Провадження №2-з/367/74/2020
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

28 лютого 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.,

за участі секретаря Резняк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищевказана заява. За змістом поданої заяви заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання сторони не викликалися.

Суд, дослідивши подану заяву, дійшов висновку, що подана заява не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч. 2ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до положень п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інший спосіб; заборона вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Шевченка Олександра Володимировича про визнання договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги недійсними. Згідно змісту прохальної частини вказаного позову просить суд визнати Договір № 44-РБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11 вересня 2019 року, укладений між Акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 недійсним з моменту його укладення. Стягнути з Акціонерного товариства «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно умов Договору № 44-РБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11 вересня 2019 року (п.2.1) за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальника, іпотекодавця та поручителя зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржником, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитним договором, іпотечним договором та договором поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом «Основні договори» надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти в сумі та у порядку, визначених цим Договором. Сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за іпотечним договором, що був укладений в забезпечення виконання зобов`язань Боржників за Основними договорами та був посвідчений нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно із укладенням цього Договору та підлягає нотаріальному посвідченню.

З поданої заяви встановлено, що на даний час двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 202019403 від 26.02.2020.

При цьому, ОСОБА_4 не залучена позивачем до участі у цивільній справі № 367/8384/19, хоча рішенням суду можуть бути порушені її права та законні інтереси.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи заяви про забезпечення позову, суд вважає вимоги позивача про накладення арешту на квартиру такими, що виходять за межі заявлених вимог, оскільки предметом позову є визнання договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги недійсним. Позивачем на розгляд суду не ставиться питання щодо визнання в подальшому за ним права власності на нерухоме майно. Відтак, заявлені заходи забезпечення позову не є співмірними заявленим вимогам.

Крім того, позивачем не враховано, що накладенням арешту на нерухоме майно будуть порушені права та законні інтереси особи, котра не є учасником даної справи.

За даних обставин суд у задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст. ст. 149, 151 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.П. Саранюк