Справа № 489/152/20
Номер провадження 2/489/1242/20
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Смєрдовій К. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі-відповідачі) про визнання права власності на нерухоме майно

встановив

В січні 2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за час спільного життя у шлюбі з чоловіком було придбано за спільні кошти гараж, який зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 .

Позивач просила суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю сторін, а саме: гараж № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі "Чайка" у м. Миколаєві з погребом та оглядовою ямою, загальною площею 21,2 кв.м. та визнати за нею право власності на Ѕ частину. Свої вимоги мотивувала необхідністю вчинення нотаріальних дій з вказаним нерухомим майном.

Сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідачі визнали позовні вимоги.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносин.

Рішенням суду № 2/489/348/13 від 22.01.2013 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі з 18.05.1985 до 22.01.2013.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 05.12.2008 ОСОБА_4 , перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_1 , придбав гараж № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі "Чайка" в м. Миколаєві.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина в тому числі і на спірне нерухоме майно. Позивач зверталася до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на ім`я неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , але відповідно до листа державного нотаріуса від 23.01.2019 вих. № 121/02-14, в оформленні свідоцтва відмовлено через неможливість визначення складу спадкового майна.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 23-25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний гараж був придбаний в період перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі. Доказів придбання спірного гаражу виключно за особисті кошти одного із подружжя до суду не надано. Тому спірний гараж є об`єктом права спільної сумісної власності.

Вирішуючи питання про розмір часток сторін в майні, суд виходить з того, що інше не визначено домовленістю між сторонами, а тому вважає їх рівними.

У зв`язку із вищевикладеним, суд вважає, що спірний гараж є об`єктом спільної сумісної власності сторін, а отже позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частку гаражу за позивачем та ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 57, 60, 63, 66, 68, 70, 72 Сімейного Кодексу України, суд

вирішив

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.

Поділити майно, набуте за час перебування у шлюбі, а саме гараж № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 " у м. Миколаєві з погребом та оглядовою ямою, загальною площею 21,2 кв.м., шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку гаражу за кожним.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05.03.2020.

Суддя В. В. Кокорєв