Постанова

Іменем України

01 грудня 2020 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/12662/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області про відмову в забезпеченні позову

від 30 червня 2020 року

у складі судді Муранової-Лесів І.В.

у справі №359/5363/18 Бориспільського міськрайонного суду Київської області

за заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1

до Громадської організації "Садівниче товариство "Сокіл"

про визнання недійсною постанови, визнання незаконними дій правління та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1 , у зв`язку з прийняттям Громадською організацією "Садівниче товариство "Сокіл" (далі - ГО "Ст "Сокіл", ГО) постанови про виключення позивача із членів ГО, призупинення подачі на ділянку електропостачання та закриття для нього дороги зазгального користування, звернувся до суду з позовом про визнання недійсною постанови, визнання незаконними дій правління та стягнення моральної шкоди.

26 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Позивач, посилаючись на положення ст. 149, 150, 152 ЦПК України, просив:

1) визнати його право на самозахист, зокрема у спосіб «цільові внески на потреби СТ», а не "членські внески на утримання";

2) заборонити посадовцям ГО помсту за наміри досягти справедливість, цькувати, обтяжувати: а) пошук і повернення зниклих набутків, б) спокійний відпочинок на дачній ділянці НОМЕР_1 , відключати світло, забороняти користуватись власністю СТ і послугами для СТ, дороги, охорона, проблеми інфраструктури/ фінансові, комунальні, екологічні, господарські організаційні тощо;

3) зобов`язати ГО припинити порушення особистих прав і інтересів дачника, тобто не вчиняти діяння, що погіршують ситуацію, переглянути обов`язки - зобов`язання ГО для вирішення проблем інфраструктури СТ, оптимізувати витрати громадських коштів (набутків), планувати діяльність ГО з огляду на пропозиції дачників СТ; компенсувати (відшкодувати) йому особисту шкоду, негативні наслідки у спосіб «вибачення», «прощення дріб`язкового боргу» по членським внескам на утримання ГО попри цільові внески на господарські проблеми СТ, пошук і проведення в СТ зниклих набутків (сотні тисяч грн) тощо;

4) вжити запобіжні рішення суду у захисті безпеки СТ, попри «Заява-4.(3.2)» не зупиняє шкідливі наслідки негативних діянь ГО в СТ.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування заяви вказував, що суд дійшов помилкового висновку, що вимоги заяви про забезпечення позову дублюють вимоги позовної заяви.

Судом відмовлено в задоволенні заяви без належного обґрунтування, не надано правової оцінки доказам, внаслідок чого неповно з'ясовано всі обставини.

Судом порушено процесуальний порядок, встановлений для забезпечення позову.

Як на підставу порушення судом процесуального порядку зазначив, що в ч. 2 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, а не суддею, не пізніше двох днів з дня її подання і лише за участю заявника. Водночас, судом відмовлено в задоволенні заяви одноособово, розглянуто заяву без проведення судового засідання, при наявності відкритого провадження.

Також зазначив, що згідно з ч. 3 ст. 153 ЦПК України, розглядаючи заяву, суд може вимагати від заявника подати додаткові докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову, а не відмовляти в задоволенні заяви. Додав, що дана норма закріплює таку можливість лише для окремої категорії справ, пов`язаних із порушенням прав інтелектуальної власності, тоді як ОСОБА_1 і є суб`єктом прав інтелектуальної власності.

Вважав, що оскільки заяву подано після відкриття провадження, то суддя одноособово вирішує питання забезпечення, а не відмови, у разі якщо заява надійшла під час проведення судового засідання, то вона розглядається в судовому засіданні з метою забезпечення, а не відмови.

За наведених обставин, просив за наслідками розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2020 та задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову в редакції від 26.08.2020, яку долучено до апеляційної скарги, як додаток.

Відповідач своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1. ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення пропущених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2. ст. 149 ЦПК України).

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову та підстави для задоволення передбачені ст. 153 ЦПК України

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, перш за все повинен перевірити чи не існує обставин за яких не допускається забезпечення позову передбачених ст. 150 ЦПК України, зокрема п. 10 цієї статті.

Відповідно до п. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заяви про забезпечення позову частково є тотожними вимогам позовної заяви, тоді як спір не вирішується по суті.

Суд також дійшов висновку, що позивачем не надано доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в разі невжиття заходів забезпечення даного позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними, з наступних підстав.

Як в вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом:

1) визнання його права на самозахист, зокрема у спосіб «цільові внески на потреби СТ», а не «членські внески на утримання;

2) заборонити посадовцям ГО помсту за наміри досягти справедливість цькувати, обтяжувати: а) пошук і повернення зниклих набутків, б) спокійний відпочинок на дачній ділянці НОМЕР_1 , відключати світло, забороняти користуватись власністю СТ і послугами для СТ, дороги, охорона, проблеми інфраструктури/ фінансові, комунальні, екологічні, господарські організаційні тощо;

3) зобов`язати ГО припинити порушення особистих прав і інтересів дачника, тобто не вчиняти діяння, що погіршують ситуацію, переглянути обов`язки - зобов`язання ГО для вирішення проблем інфраструктури СТ, оптимізувати витрати громадських коштів (набутків), планувати діяльність ГО з огляду на пропозиції дачників СТ; компенсувати (відшкодувати) йому особисту шкоду, негативні наслідки у спосіб «вибачення», «прощення дріб`язкового боргу» по членським внескам на утримання ГО попри цільові внески на господарські проблеми СТ, пошук і проведення в СТ зниклих набутків (сотні тисяч грн) тощо;

4) вжити запобіжні рішення суду у захисті безпеки СТ, попри «Заява-4.(3.2)» не зупиняє шкідливі наслідки негативних діянь ГО в СТ.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_1 захід забезпечення позову про заборону посадовцям ГО помсту за наміри досягти справедливість цькувати, обтяжувати: а) пошук і повернення зниклих набутків, б) спокійний відпочинок на дачній ділянці НОМЕР_1 , відключати світло, забороняти користуватись власністю СТ і послугами для СТ, дороги, охорона, проблеми інфраструктури/фінансові, комунальні, екологічні, господарські організаційні тощо за змістом є тотожним одній із заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, зокрема про визнання незаконним залякування виключити ОСОБА_1 з членів ГО СТ та борг по членським внескам з наміром у подальшому призупинити а) подачу електроенергії до садової ділянки №86; б) право користуватись дорогами загальними дорогами з надуманих підстав, визнати неправомірними діями щодо самовільного відключення від електропостачання без законних підстав.

Визначений ОСОБА_1 захід забезпечення позову шляхом зобов`язання ГО припинити порушення особистих прав і інтересів дачника, тобто не вчиняти діяння, що погіршують ситуацію, переглянути обов`язки - зобов`язання ГО для вирішення проблем інфраструктури СТ, оптимізувати витрати громадських коштів (набутків), планувати діяльність ГО з огляду на пропозиції дачників СТ; компенсувати (відшкодувати) йому особисту шкоду, негативні наслідки у спосіб «вибачення», «прощення дріб`язкового боргу» по членським внескам на утримання ГО попри цільові внески на господарські проблеми СТ, пошук і проведення в СТ зниклих набутків (сотні тисяч грн) також є тотожним одній із заявлених позовних вимог про запропонування ГО СТ розібратися і дати оцінку зникненню майна ГО С в 2014-2016 роках; оптимізувати платежі витрати громадських коштів, набутки ГО СТ; подальшу діяльність планувати з огляду на критику, зауваження пропозиції спільноти; компенсувати ОСОБА_1 моральну шкоду у спосіб вибачення і "прощення" так званого боргу.

З наведеного слідує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що частина заходів забезпечення позову, які просить вжити позивач, за змістом є тотожними частині заявленим позовним вимогам, тоді як наразі спір не вирішується по суті.

Суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку, що в заяві про забезпечення позову не наведено обставин, які можуть вказувати на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення даного позову. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також не наводив таких обставин.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, надавши оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оцінивши рівноцінність заходу забезпечення позову змісту позовних вимог, дійшов обґрунтованого та мотивованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що судом порушено процесуальний порядок, встановлений для забезпечення позову, та розглянуто заяву одноособово суддею, а не судом, без проведення судового засідання.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову законодавцем визначено в статті 153 ЦПК України. Зокрема, положеннями частини 1 цієї статті передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів без повідомлення учасників справи.

Отже, законодавець передбачив проведення судового засідання без повідомлення учасників справи. А відтак, відсутні підстави вважати, що судом порушено норми процесуального права та розглянуто заяву про забезпечення позову без виклику учасників справи, зокрема позивача, як вважає останній.

Доводи, що справу розглянуто суддею одноособово, а не судом, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки згідно ч. 1 ст. 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, заяву про забезпечення позову розглянуто судом у складі судді Муранової-Лесів І.В.

Посилання в апеляційній скарзі, що суд у відповідності до вимог ч. 3 ст. 153 ЦПК України міг витребувати у заявника додаткові докази, а не відмовляти в задоволенні заяви, не спростовують висновку суду щодо відсутності підстав для забезпечення позову, з огляду на положення ч. 10 ст. 150 ЦПК України. Також, такі доводи не спростовують висновку суду щодо відсутності в матеріалах справи доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки зазначення про такі докази при зверненні із заявою про забезпечення позову є однією із обов`язкових умов, а відтак і не потребують їх додаткового витребування судом, як помилково вважає заявник.

Доводи апеляційної скарги, що заява про забезпечення позову надійшла під час проведення судового засідання, а тому суд повинен був вирішити питання про забезпечення, а не про його відмову, є особистим тлумаченням ОСОБА_1 норм процесуального закону, якими врегульовано порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову. Такі доводи не свідчать про порушення судом норм процесуального права та неправильне вирішення заяви про забезпечення позову.

Сукупність вищезазначених обставин та наведених положень закону приводить до висновку, що питання щодо забезпечення позову вирішено судом першої інстанції з додержанням процесуального закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2020 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай