ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 березня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2424/19

Головуючий у першій інстанції Майборода С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/291/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Кузюри Л.В., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,

прізвище судді: Майборода С.М.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення: 27 листопада 2019 року,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області з Чернігівського апеляційного суду на новий розгляд в порядку цивільного судочинства, у відповідності до ухвали Чернігівського апеляційного суду від 06.08.2019 року, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому він просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду в сумі 200 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що 09.06.2017 року близько 19 год 00 хв ОСОБА_2 умисно наніс удар ОСОБА_1 металевим стільцем в обличчя, чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді вибитих верхніх зубів, пошкодження нижніх зубів та розірвання нижньої губи. Позивач змушений був лікуватись, проходити обстеження. Зазначене завдало ОСОБА_1 значних душевних страждань, отримані тілесні ушкодження вплинули на особисте та повсякденне життя, останній втратив на деякий час працездатність та нормальний зовнішній вигляд, декілька днів не міг їсти та відкривати рота, спокійно спати, що заважало нормальному спілкуванню з дітьми, працювати.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн у відшкодування заподіяної моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позову щодо відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що провадження у даній справі відкрито без належної правової підстави, оскільки ОСОБА_1 позов в цивільному судочинстві не подавав, що свідчить про порушення ст.ст.4,13,175,255 ЦПК України.

Скаржник наголошує на тому, що при визначенні моральної шкоди суд не врахував його майновий стан, а також не доведено позивачем змін способу його життя у виробничих стосунках, часу та зусиль, які дійсно здійснювалися потерпілим для відновлення попереднього стану, а суд визначаючи розмір моральної шкоди не обґрунтував своє рішення доказами, що є порушенням ст.263 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.11.2019 року залишити без змін.

Вислухавши голову судового засідання, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення 5000,00 грн заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції керувався засадами розумності, виваженості та справедливості, врахував ступінь доведених позивачем моральних страждань, їх характер, обсяг, глибину та тривалість, спосіб, яким завдані тілесні ушкодження, що спричинили моральні страждання, обставини, при яких завдані тілесні ушкодження, час лікування та час, необхідний для відновлення стану здоров`я, що є незначним по тривалості, пов`язаний з матеріальними затратами, ступінь порушення звичного укладу життя потерпілого, а також матеріальний стан відповідача, його пенсійний вік та матеріальний стан позивача, його вік.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 09 червня 2017 року близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_2 знаходячись поблизу господарства №8-а в садовому товаристві «Росинка», в селі Старий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, в ході конфлікту, що виник на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, наніс ОСОБА_1 один удар металевим складним стільцем в область обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани нижньої губи, садна нижньої губи, синця та забиття м`яких тканин підборіддя, травматичної фрактури коронкових частин 11, 21, 22 зубів, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 476 від 12.06.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначну стійку втрату працездатності (5%).

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. На підставі п «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнено від відбування призначеного основаного покарання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 200,00 грн (а.с.12-18).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2019 року щодо ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с.19-22).

Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_2 (а.с.53-54).

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди судом визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За положеннями ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановивши, що права позивача було порушено внаслідок умисного заподіяння ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача справедливої сатисфакції завданої позивачеві моральної шкоди, визначивши її в розмірі 5 000 грн, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги про те, що при визначенні моральної шкоди не враховано майнового стану ОСОБА_2 є помилковим, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції врахував як майновий стан останнього, так і його пенсійний вік.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено змін способу життя у виробничих стосунках, часу та зусиль, які дійсно здійснювалися потерпілим для відновлення попереднього стану не заслуговують на увагу зважаючи на те, що позивачу було заподіяно тілесні ушкодження легкої тяжкості, він переніс фізичний біль, що спричинило вимушені зміни.

Не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_2 про відкриття провадження у даній справі без належної правової підстави зважаючи на те, що ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження на підставі ухвали Чернігівського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, за якою вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2019 року щодо ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_2 .

За таких обставин, оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування вірного по суті судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді