УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 1915/12218/2012

провадження № 61-2726 ск 20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2019 року та на постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа державний виконавець Козівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою та просив визнати дії державного виконавця Козівського районного відділу державної виконавчої служби (далі - ДВС) Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області щодо нарахування заборгованості за аліментами неправомірними та зобов`язати державного виконавця:

- встановити обставини на підтвердження здійснення боржником грошових переказів на утримання його сина за час здійснення виконавчого провадження згідно з виконавчим листом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 серпня 2012 року;

- здійснити перерахунок заборгованості за аліментами, що виникла на підставі виконавчого листа з урахуванням положень Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних статей, та з урахуванням усіх грошових переказів, здійснених позивачем на утримання його сина.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період навчання з вересня 2016 року по червень 2017 року отримував 825 грн стипендії, з січня по червень 2017 року не отримував ніяких доходів, оскільки навчався на денній формі навчання. Не маючи змоги здійснити заощадження з жовтня по грудень 2016 року, змушений виплачувати нараховану виконавцем за січень - червень 2017 року заборгованість за аліментами, що помісячно у кілька разів більша за розмір попередніх доходів за місяць, що позбавило ОСОБА_1 гарантованих Конституції України прав на достатній життєвий рівень за рахунок володіння своїм майном.

Перебуваючи на військовій службі з 24 квітня 2015 року по 29 липня 2016 року, він надсилав ј частину своїх доходів ОСОБА_2 на утримання спільного сина. Оскільки за вказаний період державним виконавцем було неправомірно нараховано заборгованість за аліментами без урахування здійснених виплат, 20 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до виконавця з заявою та просив витребувати з ПАТ «Укрпошта» документ, що підтверджує виконання боржником грошових переказів на утримання його сина за увесь час здійснення виконавчого провадження та здійснити перерахунок неправомірно нарахованої заборгованості. Відповідь на звернення виконавець не надав.

У вересні 2018 року він отримав матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі 8668,88 грн та сплатив частину на погашення заборгованості за аліментами, проте, виконавець зарахував цю суму як оплату аліментів за поточний місяць, хоча вказана допомога не входить до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2019 року в складі судді Вийванка О. М., залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року в складі колегії суддів Сташківа Б. І., Костіва О. З., Хоми М. В., в задоволенні скарги відмовлено.

Суди виходили із того, що розрахунок по аліментах зроблено державним виконавцем відповідно до вимог статті 195 СК України, виходячи з розміру середньої заробітної плати для даної місцевості, оскільки боржник не працює, крім того, у випадку самостійної сплати аліментів ОСОБА_1 зобов`язаний не пізніше наступного дня після сплати надати квитанцію державному виконавцю для долучення до матеріалів виконавчого провадження. Підстави для визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання встановити обставини на підтвердження здійснення боржником грошових переказів на утримання сина відсутні, оскільки державний виконавець порушення не допустив, а боржник не виконав свої зобов'язання.

10 лютого 2020 року ОСОБА_1 електронною поштою надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просить скасувати їх як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суди встановили, що заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 липня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

На виконанні у Козівському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області перебуває виконавчий лист № 1915/12218/2012, виданий 29 серпня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 27 вересня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 становила 8587,06 грн.

Державний виконавець визначив розмір аліментів:

- за січень - березень 2017 року в розмірі 1145,75 грн, виходячи з суми середньомісячної заробітної плати штатного працівника по Козівському району у першому кварталі 2017 році, що становить 4583 грн;

- за квітень - травень 2017 року в розмірі 1275 грн, виходячи із суми середньомісячної заробітної плати штатного працівника по Козівському району в другому кварталі 2017 році, що становить 5100 грн.

Грошові перекази ОСОБА_1 на суму 2095 грн від 02 серпня 2016 року та на суму 350 грн від 19 жовтня 2016 року на ім`я ОСОБА_4 зараховано в рахунок погашення заборгованості.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Порядок визначення розміру аліментів врегульовано Сімейним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року.

Визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), регламентовано статтею 195 СК України, відповідно до якої заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно з пунктом 3 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Установивши, що дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів узгоджуються з вимогами Інструкції з організації примусового виконання рішення та вимогами Сімейного кодексу України, а також те, що при самостійній сплаті аліментів боржником, копії квитанцій державному виконавцю для приєднання до матеріалів виконавчого провадження зобов`язаний надати він, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

За таких обставин, підстави вважати, що суди допустили неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, відсутні.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом першої інстанції та апеляційним судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2019 року та на постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук