Провадження № 2/263/94/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2020 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Чумак К.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя цивільну справу за позовом Маріупольського міського центра зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю,
Представник позивача підтримав позов, наполягав на його задоволенні.
Відповідач заперечувала проти задоволення позову. Надала суду відзив на позовну заяву в якому вказала, що вона 16.01.2018 року звернулася до позивача з заявою про надання статусу безробітного, в заяві вказала, що дійсно вона не отримує пенсію, оскільки на той час вона пенсію не отримувала. Рішенням Центрального об`єднаного УПФУ в м. Маріуполі від 07.12.2017 року №167 їй було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років. Пенсію вона почала отримувати після розгляду її позову та прийняття рішення Донецьким окружним адміністративним судом від 12 червня 2018 року у справі №805/1539/18-а, яке набрало чинності 11 вересня 2018 року. Таким чином, на час звернення до позивача 16.01.2018р. вона на обліку в ПФУ не перебувала та пенсію не отримувала. Вважає, що статус безробітної вона отримала на передбачених законом підставах, тому в задоволенні позову просить відмовити.
Представник відповідача Муратова О.О. також просила суд відмовити в задоволенні позову на підставі викладених у відзиву на позов поясненнях.
Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст.280 ЦПК України, заочно.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.01.2018р. ОСОБА_1 звернулась до Маріупольського міського центру зайнятості з особистою заявою про надання статусу безробітного, на підставі якої останній було надано статус безробітного з 16.01.2018р., згідно тексту заяви відповідача було ознайомлено під особистий підпис з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, визначеними ЗУ Про зайнятість населення від 05.07.2012 № 5067- VI та ЗУ Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 № 1533- ІІІ. В заяві про надання статусу безробітного від 16.01.2018р. ОСОБА_1 зазначила, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує. 28.09.2018р. ОСОБА_1 надала спеціалістам Центра зайнятості довідку Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №2917/02-16 від 27.09.2018, яка була видана останній та в якій зазначалось, що вона дійсно перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Центральному об`єднаному районі м. Маріуполя та отримує пенсію за вислугу років з 07.09.2017 (тобто до реєстрації у Центрі зайнятості) у розмірі 2334,48 гривні.
Відповідач перебувала на обліку в Центрі зайнятості у період з 16.01.2018р. по 27.09.2018р., в даний період Центром зайнятості було прийнято відносно ОСОБА_1 наступні рішення: НТ180122 від 22.01.2018: надати статус безробітного з 16.01.2018; НТ180123 від 23.01.2018: призначити допомогу по безробіттю з 23.01.2018 по 17.01.2019 та розпочати виплату допомоги по безробіттю з 23.01.2018; НТ180927 від 27.09.2018: припинити виплату допомоги по безробіттю з 27.09.2018р. та припинити реєстрацію безробітного з 27.09.2018; НТ180928 від 28.09.2018: повернути виплати з 16.01.2018 по 26.09.2018р. сума боргу 44 700,36 грн.
Відповідач перебувала на обліку в Центрі зайнятості у період з 16.01.2018 по 27.09.2018, за цей період вона отримала 44 700 (сорок чотири тисячі сімсот) гривень 36 (тридцять шість) копійок допомоги по безробіттю.
Згідно абз. ч. 1 ст. 22 ЗУ Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними....
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 ЗУ Про зайнятість населення від 05.07.2012 № 5067- VI, статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова те здатна приступити до роботи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у Центрі зайнятості та отримання нею статусу безробітного, а також допомоги по безробіттю були незаконними, оскільки факт призначення пенсії за вислугу років виключає таку можливість.
Згідно ч. 2 ст. 36 ЗУ Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 ЗУ Про зайнятість населення від 05.07.2012 № 5067- VI, зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону;
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 45 ЗУ Про зайнятість населення від 05.07.2012 № 5067- VI, реєстрація безробітного припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.
З наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_1 своєчасно не повідомила про обставини, що впливають на умови виплати їй допомоги по безробіттю, а саме призначення пенсії за вислугу років, тим самим продовжувала незаконно отримувати допомогу по безробіттю. Також, відповідач усвідомлювала, що її дії незаконні, оскільки з її особистої заяви вбачається, що остання була ознайомлена з обов`язками які були покладені на неї, як на зареєстрованого безробітного.
Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач добровільно 31.10.2018 року на розрахунковий рахунок Маріупольського міського центру зайнятості перерахувала кошти у розмірі 2683 грн.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у звязку з чим з ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за подання даного позову до суду в розмірі 1762,00 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 81, 141, 263-265,280-284 ЦПК України, ст.1166 ЦК України, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Порядком наданняматеріальної допомоги по безробіттю, одноразової матеріальної допомоги безробітному та непрацездатним особам, які перебуваютьна його утриманні, допомоги на поховання уразі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000р. N309, суд
Позов Маріупольського міського центра зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю задовольнити.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто Жовтневим районним судом м. Маріуполя за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Суддя Васильченко О.Г.