Постанова

Іменем України

27 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 757/47933/15-ц

провадження № 61-12942св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 14 червня 2019 року вскладі судді Желепи О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідністю «Євролізинг Україна» (далі - ТОВ «Євролізинг Україна») про розірвання договору, стягнення грошових коштів і відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що у межах визначеного Законом України «Про захист прав споживачів» чотирнадцятиденного строку він відкликав свою згоду на укладення з ТОВ «Євролізинг Україна» договору фінансового лізингу, письмово повідомивши про це відповідача. Проте, відповідач відмовив у розірванні договору і повернені сплачених на його виконання грошових коштів.

Посилаючись на наведене, позивач вважав, що наявні правові підстави для розірвання договору у судовому порядку, стягнення сплачених на його виконання грошових коштів в розмірі 382 000,00 грн і відшкодування моральної шкоди, яку оцінював у 20 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з його недоведеності та безпідставності.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року відмовлено.

Апеляційний суд, керуючись пунктом 3 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), виходив з того, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2017 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 18 грудня 2018 року позивачу вже було відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою на це саме рішення суду.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, задовольнити клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернути справу до апеляційного суду для подальшого розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена з порушенням норм процесуального права, зокрема в завіреній належним чином копії ухвали, зазначено дату 14 червня 2018 року, тоді як ухвалу постановлено

14 червня 2019 року.

Вказував на те, що апеляційним судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки повний текст рішення суду першої інстанції не виготовлялося і не видавалося йому протягом тривалого часу, що підтверджується неодноразово поданими ним заявами, а отже строк на апеляційне оскарження пропущено позивачем з поважних причин.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

Відзиву на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Верховного Суду не надходило

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі, витребувано справу № 757/47933/15-ц з Печерського районного суду м. Києва.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України(в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та зміст оскарженого судового рішення, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що, не погоджуючись з рішенням Печерського районного суду від 08 серпня 2016 року про відмову в задоволенні позову, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з пропущенням строку апеляційного оскарження судового рішення за відсутності клопотання про його поновлення, а також з підстав несплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявник не виконав вимоги суду щодо звернення з заявою про поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції із наданням доказів на підтвердження поважності причин його пропуску. Крім того, заявник не надав доказів сплати судового збору.

Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2018 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Травянком О. І., залишено без задоволення. Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення Верховного Суду мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_1 , здійснюючи свої процесуальні права на власний розсуд, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не звернувся ні при поданні апеляційної скарги, ні на виконання вимог ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху, суд апеляційної інстанції правильно керувався частиною третьою статті 297 ЦПК України (у редакції чинній на час подання апеляційної скарги), і відмовив у відкритті апеляційного провадження.

У червні 2019 року представник позивача повторно подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року та клопотання про поновлення строку на його оскарження.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження, оскільки вже є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника позивача на це саме судове рішення, при цьому переглянута в касаційному порядку за його касаційною скаргою.

Доводи заявника щодо неврахування апеляційним судом доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не заслуговують на увагу, оскільки за наявності ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року, суд не вирішує питання про поновлення строку на його оскарження.

Аргументи касаційної скарги про те, що апеляційним судом допущено описку в даті постановлення оскарженої ухвали, не є підставою для її скасування, оскільки не вливає на правильність висновків апеляційного суду, при цьому така технічна помилка може бути виправлена, зокрема, за клопотанням представника позивача.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає, що висновки суду апеляційної інстанції відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судом апеляційної інстанції правильно застосовано закон, який підлягав застосуванню, тому підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції немає.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України

(в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська