ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 березня 2020 року м. Чернівці

Справа № 22-ц/822/299/20

Суддя Чернівецького апеляційного суду судової палати з розгляду цивільних справ Перепелюк І.Б. ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

встановив:

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2019 року заяву адвоката Іванічека О.І., який діє в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 а саме: будинок, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , вартістю 34754 грн., номер запису:186 у книзі:1/186, підстава виникнення права власності :договір купівлі продажу ВСЕ/926388 від 09.12.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу за №185, реєстраційний номер майна:12441257.

На дану ухвалу суду ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 14 лютого 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху, з наданням апелянту можливості звернення до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду та подачу відповідних доказів, оскільки матеріали справи містять докази про отримання апелянтом оскаржуваної ухвали 10 грудня 2019 року.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 26 лютого 2020 року на адресу апеляційного суду представником апелянта ОСОБА_1 подано заяву із зазначенням інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду, а саме апелянт вказує на те, що поштове відправлення з матеріалами позовної заяви отримали неповнолітні діти апелянта, які передали йому конверт в розкритому вигляді, в якому була відсутня оскаржувана ухвала.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особи право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Стосовно питання доступу до суду Європейський суд з прав людини у справі «МПП "Голуб" проти України» повторює, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дії однієї сторони не повинні порушувати права іншої сторони.

У рішенні від 03 квітня 2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

В заяві про усунення недоліків апеляційної скарги, апелянтом не зазначено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду, оскільки посилання на отримання поштової кореспонденції неповнолітніми дітьми та відсутності в конверті оскаржуваної ухвали, судом не може сприйматися поважною причиною для поновлення пропущеного строку.

Щодо доводів апелянта про відсутність його особистого підпису на корінці поштового повідомлення, то слід повторно зазначити, що відповідно до пунктів 100,106 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених постановою кабінету Міністрів від 05 березня 2009 року №270, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким апелянту направлено оскаржувану ухвалу не містить позначку «Вручити особисто» чи «Судова повістка», а отже, не повинна містити особистого підпису одержувача.

Оскільки, недоліки апеляційної скарги зазначені в ухвалі суду від 14 лютого 2020 року належним чином усунуті не були, викладені в заяви доводи, судом не можуть сприйматися як належні докази поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, або наведені підстави визнані судом неповажними.

Враховуючи зазначене, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст.356, 358 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 інтересах якого діє ОСОБА_1 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя І.Б. Перепелюк