Справа № 495/6559/19
№ провадження 4-с/495/12/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

"15" квітня 2020 р.

м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/6559/19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на постанову про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2019 року заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою, заінтересована особа: Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на постанову про відкриття виконавчого провадження, просить суд: визнати протиправним рішення державного виконавця, постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2017 року - скасувати.

Так, вимоги скаржника мотивовані тим, що при ознайомленні з виконавчим провадженням, що було відкрито на підставі винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2017 року, складеної державним виконавцем Овідіопольського районного ВДВС ГТУЮ, про яку він дізнався лише 09.07.2019 року, боржник та його представник вважають, що виконавче провадження відкрито держаним виконавцем з порушенням ч.1 ст. 24 та ч.2 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, вказує, що у виконавчому листі вказано стягувачем за виконавчим документом держава, в той час як у постанові виконавець самостійно змінила особу стягувача на Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

До того ж скаржник стверджував, що у виконавчому документів місцем проживання ОСОБА_1 визначено: АДРЕСА_1 .

Однак, за зазначеною адресою ОСОБА_1 ніколи не проживав, не був зареєстрований, не працював та за цією адресою не перебуває будь-якого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Стверджує, що з матеріалів судової справи містились наступні адреси: АДРЕСА_2 .

За цими адресами, за ствердженнями ОСОБА_1 , він деякий час мешкав та отримував поштову кореспонденцію.

Водночас, станом на час прийняття оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 мешкав за адресою: АДРЕСА_3 .

Більш того, стверджує, що у виконавчому листі зазначено «місце мешкання» боржника. В той час як нормами закону, якими регламентовано порядок видачі виконавчих листів взагалі не містить терміну «Місце мешкання», а вживається терміни «Місце проживання або перебування».

За викладених обставин, скаржник вважає, що існують усі правові підстави для задоволення вимог його скарги.

В судове засідання представник заявника та заявник не з`явилися, повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Матеріали справи містять заяву представника заявника, відповідно до якої він не заперечує проти розгляду справи за його відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Мотиви своєї незгоди зі скаргою виклав у відзивах від 05.09.2019 року та 12.09.2019 року, згідно яких вказав, що у виконавчому документів було зазначено місце мешкання боржника: АДРЕСА_1 .

Скаржник зазначає, що боржник за цією адресою не мешкає, але не надав доказів цього, й не надав відомостей щодо місця свого мешкання та/або реєстрації.

Під час здійснення виконавчих дій та вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не наділений повноваженнями піддавати сумніву переданий на виконання виконавчий документом та з`ясовувати справжність місця проживання перед відкриттям виконавчого провадження.

Під час винесення оскаржуваної постанови судове рішення набрало законної сили і у державного виконавця не було підстав для відмов у відкритті виконавчого провадження.

До того ж, боржник досі не подав відомості про доходи і майновий стан, не повідомив виконавця про своє місце перебування, чи місцезнаходження та місця роботи /отримання доходів/.

Отже, постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2017 року прийнята державним виконавцем Овідіопольського районного ДВС ГТУЮ в Одеській області з додержанням приписів ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також вказав, що 04.09.2019 року винесена постанова про зміну /доповнення/ стягувача.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд розглядає справу за відсутність учасників справи, відповідно до наданих заяв та відзивів на скаргу, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.08.2016 року по справі № 1505/3691/2012, що набрало законної сили 25.05.2017 року у справі за позовом ПП «Юридичний департамент» «Дікон Юг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб,які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частках на користь держави судовий збір у розмірі 182 893,76 грн. тобто з кожного по 91 446,88 грн.

17.07.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до ч.1, ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про державну виконавчу службу», працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

27.07.2017 року державним виконавцем Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щербиною О.В. на підставі виконавчого листа виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справі № 1505/3691/2012 було винесено постанову « Про відкриття виконавчого провадження» ВП № 54393331.

Наступного дня, а саме 28.07.2017 року за супровідним листом № 36-19143, копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено для виконання та для відома ОСОБА_4 та Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Згідно відмітки на супровідному листі, представник боржника ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження 09.07.2019 року, де ним виявлені певні недоліки, що і стало підставою для звернення до суду з відповідною скаргою.

В ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років,крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 1 статті 4 Закону визначені вимоги до виконавчого документа.

Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно із ч.4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому документів вказано боржником: ОСОБА_1 , місце мешкання якого: АДРЕСА_4 .

Скаржник зазначає, що він ніколи не ніколи не проживав, не був зареєстрований, не працював та за цією адресою не перебуває будь-якого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Разом з тим, ним не надано жодного належного доказу його фактичного місця перебування або зареєстрованого місця проживання.

Суд погоджується з доводами заінтересованої особи, що під час здійснення виконавчих дій та вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не наділений повноваженнями піддавати сумніву переданий на виконання виконавчий документом та з`ясовувати справжність місця проживання перед відкриттям виконавчого провадження, адже вказані дії державного виконавця не регламентовані жодними нормами чинного законодавства .

Зазначення у виконавчому документів на виконання вимог п. 3 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» адреси боржника із застосуванням терміну «місце мешкання» не має суттєвого значення та не підпадає під дію п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно стверджень скаржника про той факт, що у виконавчому документів стягувачем визначено державу, а у постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження стягувачем вказаний Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, то суд погоджується з дійсністю виниклих суперечностей, що виправлені шляхом винесення 04.09.2019 року старшим державним виконавцем Овідіопольського районного відділу виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Ротар Ю.В. постанови про зміну /доповнення/ реєстраційних даних, згідно якої внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження,а саме: замість Назва: Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області зазначено Назва: Держава; вилучені адреси КОАТУУ та адреса: вул. Військової слави, 27. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищевказаних норм чинного законодавства заявником не надано жодного доказу порушення його прав винесеною постановою про відкриття виконавчого провадження, жодних правових підстав для постановлення ухвали суду, яким викликана необхідність у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження у суду не знайдено, а підстави, на які посилався скаржник в обґрунтування своєї скарги спростовані матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, відповідно до вимог законодавства та його правозастосування до фактично виниклих правовідносин, з урахуванням недоведеності неправомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2017 року за виконавчим листом виданим Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 17.07.2017 року у справі № 505/3691/2012, вимоги скаржника про визнання протиправним рішення державного виконавця про відкриття виконавчого є необґрунтованими, та такими, що задоволені бути не можуть.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 25 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 83, 447-453 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на постанову про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 15 квітня 2020 року.

Суддя: