Справа № 210/420/20
2/214/1599/20
У Х В А Л А

25 лютого 2020 року, суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ковтун Н.Г., розглянувши матеріали справи № 210/420/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (50074, м. Кривий Ріг, проспект Миру, буд. 24), судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хлистуненко Ольги Володимирівни (50074, м. Кривий Ріг, проспект Миру, буд. 24), старшого слідчого Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Денісова Всеволода Вікторовича (50000, м. Кривий Ріг, вул.. Каховська, буд. 36), прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області Рибалка Андрія Петровича (50000, м. Кривий Ріг, вул.. Кобилянського, буд. 148а), Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул.. Челюскіна, буд. 1), про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями працівників суду та органів досудового слідства,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2020 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 1 до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хлистуненко Ольги Володимирівни, старшого слідчого Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Денісова Всеволода Вікторовича, прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області Рибалка Андрія Петровича, Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями працівників суду та органів досудового слідства.

Суд, оглянувши матеріали вказаного позову, прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог, та про залишення без руху в іншій частині позовних вимог, за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. ч. 3, 6 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Пунктом десятим постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 року № 8, роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Постановою Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийняті», у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України ( 2747-15 ) суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Крім того, згідно частини 11 статті 49 Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016 року «Про судоустрій і статус суддів» за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. Тлумачення норми свідчить, що на законодавчому рівні встановлено імунітет суду і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, по своїй суті, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію спокійно та незалежно.

Одночасно, в Рішеннях Європейського суду «Плахтєєв та Плахтєєва проти України», № 20347/03 від 12 березня 2009 року, параграф 36, суд зазначає, що позов заявників було залишено без розгляду по суті, оскільки відповідачем не міг бути суд, захищений імунітетом від такого позову. Суд нагадує, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї із справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що, з огляду на обставини тієї справи, таке обмеження було пропорційним (див. "Ернст та інші проти Бельгії" (Ernst and Others v. Belgium), N 33400/96, пп. 47-57, від 15 липня 2003 року).

Висновок про недопустимість суду бути відповідачем у цивільній справі дозволяє зробити і тлумачення статей 1174 і 1176 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16 січня 2003 року (далі - ЦК України). Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду покладається на державу, а не на суд.

Крім того у постанові Верховного Суду України від 1 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16 зазначено, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу та судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хлистуненко О.В.про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями працівників суду.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до старшого слідчого Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Денісова Всеволода Вікторовича, прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області Рибалка Андрія Петровича, Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, органів досудового слідства суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 3,4, 8, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що підлягає стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог, спосіб захисту прав та інтересів,якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, позивачем в порушення вимог п.п. 3, 4, 8, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, при звернені до суду з вищевказаним позовом не зазначено розрахунок позовних вимог щодо матеріальної та моральної шкоди, не визначені позовні вимоги до кожного з відповідів, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, та не надано підтвердження про те, що ним не подано іншого позову до цих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. ст. 177, 185 ЦПК України, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до старшого слідчого Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Денісова Всеволода Вікторовича, прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області Рибалка Андрія Петровича, Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями працівників суду та органів досудового слідства, слід залишити без руху.

Керуючись ст. ст. 177, 185, 186, 258, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хлистуненко Ольги Володимирівни про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями працівників суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до старшого слідчого Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Денісова Всеволода Вікторовича (50000, м. Кривий Ріг, вул.. Каховська, буд. 36), прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області Рибалка Андрія Петровича (50000, м. Кривий Ріг, вул.. Кобилянського, буд. 148а), Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул.. Челюскіна, буд. 1), про відшкодування шкоди, органів досудового слідства залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання ним вимог, викладених в ухвалі, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала підлягає оскарженню в частині відмови у відкритті провадження у справі протягом 15 днів до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Ковтун