Ухвала

26 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 495/10934/17

провадження № 61-14148св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаболат»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаболат» на постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у складі колегії суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаболат» на постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаболат» (далі - ТОВ «Агрофірма «Шаболат») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначило, що 01 січня 2005 року між власником земельної ділянки ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма «Шаболат» укладено договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 , який зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Строк Договору оренди становить 8 років.

З урахуванням часу набуття чинності договору оренди земельної ділянки та визначеного строку оренди термін закінчення строку дії договору - 18 червня 2013 року.

До даного договору оренди землі було підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки), згідно якого власник земельної ділянки ОСОБА_5 передав ТОВ «Агрофірма «Шаболат» в строкове платне володіння та користування (в оренду) земельну ділянку загальною площею 4,44 га, ріллі, кадастровий номер № :01:007:0103, яка знаходиться на території Шабської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

03 січня 2008 року між власником земельної ділянки ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Шаболат» укладено договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 , який зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Строк Договору оренди становить 5 років.

Перебіг строку оренди згідно з пунктом 15.1 Договору оренди розпочався після набрання чинності в день державної реєстрації 23 лютого 2009 року, таким чином строк дії Договору оренди встановлено до 23 лютого 2014 року.

10 січня 2008 року було підписано акт приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 03 січня 2008 року № 755, згідно якого власник земельної ділянки ОСОБА_3 передала ТОВ «Агрофірма «Шаболат» в строкове платне володіння та користування (в оренду) земельну ділянку загальною площею 4,38 га, ріллі кадастровий номер № :01:007:0250, яка знаходиться на території Шабської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Після закінчення термінів дії вказаних договорів оренди землі ТОВ «Агрофірма «Шаболат» продовжує користуватися орендованими земельними ділянками, так як власники земельних ділянок не заперечували проти продовження орендних відносин, отримували орендну плату.

З серпня 2017 року відповідачі по справі не допускають ТОВ «Агрофірма «Шаболат» до користування орендованими земельними ділянками.

З огляду на виконання ТОВ «Агрофірма «Шаболат» в повній мірі взятих на себе обов`язків за договором оренди та отримання орендодавцем орендної плати за землю, відсутність заперечень відповідачів проти продовження орендних відносин, позивач вважає, що договори оренди земельних ділянок були пролонговані, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом.

Крім того, позивач вказує, що своїми діями відповідачі призвели до заподіяння матеріальної шкоди у сумі 4 468,00 грн внаслідок простою техніки позивача.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд: визнати договір оренди земельної ділянки від 03 січня 2008 року № 755, укладений між ТОВ «Агрофірма «Шаболат» та ОСОБА_3 , поновленим на той самий строк та на тих самих умовах; визнати договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2005 року № 257, укладений між ТОВ «Агрофірма «Шаболат» та ОСОБА_5 , поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, стороною орендодавця в якому є спадкоємці ОСОБА_5 : ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належними земельними ділянками, кадастрові номери: :01:007:0250 та :01:007:0103 шляхом заборони вчиняти будь-які дії у будь-який спосіб, що перешкоджають вільному доступу та користуванню цими земельними ділянками ТОВ «Агрофірма «Шаболат» на правах оренди; стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Агрофірма «Шаболат» грошові кошти у сумі 4 468,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року позов задоволено.

Визнано договір оренди земельної ділянки від 03 січня 2008 року № 755, укладений між ТОВ «Агрофірма «Шаболат» та ОСОБА_3 , поновленим на той самий строк та на тих самих умовах.

Визнано договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2005 року № 257, укладений між ТОВ «Агрофірма «Шаболат» та ОСОБА_5 , поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, стороною орендодавця в якому є спадкоємці ОСОБА_5 : ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належними земельними ділянками, кадастрові номери: :01:007:0250 та :01:007:0103 шляхом заборони вчиняти будь-які дії у будь-який спосіб, що перешкоджають вільному доступу та користуванню цими земельними ділянками ТОВ «Агрофірма Шаболат» на правах оренди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Агрофірма Шаболат» грошові кошти у сумі 4 468,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для визнання поновленими договорів оренди земельних ділянок, та незаперечення відповідачами того факту, що ними, з метою недопущення ТОВ «Агрофірма «Шаболат» до користування орендованими земельними ділянками з кадастровими номерами :01:007:0250 та :01:007:0103, вчинялися дії у вигляді блокування роботи сільськогосподарської техніки.

Не погодившись із цим рішенням, представник ОСОБА_6 - адвокат Гамар В. І. оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 червня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката Гамар В. І. задоволено частково.

Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі, яким у задоволенні позову ТОВ «Агрофірма Шаболат» відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у позові, апеляційний суд виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ТОВ «Агрофірма «Шаболат» на постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2019 року.

В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Мотивувальна частина

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Положеннями пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року справу № 320/5724/17 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на частину третю статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до якої суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об`єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17.

При цьому колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду керувалася тим, що висловлені у згаданій постанові висновки суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, провадження № 14-65цс18.

Зокрема, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначила, що 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17 Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду вказав, що частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору). При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 цього Закону, не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у «мовчазній згоді».

Перша судова палата Касаційного цивільного суду вказала, що Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, розглядаючи справу про поновлення договору оренди та застосовуючи частину шосту статті 33 Закону № 161-XIV вважав, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 вказаного Закону, не вимагається.

Проте Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, провадження № 14-65цс18 зробила висновок про те, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Таким чином, Перша судова палата Касаційного цивільного суду вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17, оскільки вони суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, провадження № 14-65цс18.

Крім того, Перша судова палата Касаційного цивільного суду вказувала, що у частині шостій статті 33 Закону № 161-XIVпередбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Схоже правило міститься у статті 764 ЦК України, яка передбачає можливість поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та немає заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Таким чином, зазначені норми передбачені законодавцем на випадок відсутності конкретних дій, спрямованих на продовження дії договору, а в статті 764 ЦК України - з боку обох сторін договору оренди, коли орендар продовжує користуватись річчю.

Однак на відміну від положень статті 764 ЦК України, частина шоста статті 33 Закону № 161-XIV передбачає, що одна зі сторін, орендар, обов`язково попередньо має повідомити про своє бажання про поновлення договору оренди землі, оскільки має наступну умову свого застосування - за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Тобто автоматичної пролонгації договору, як вважав Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, не відбувається.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що частина шоста статті 33 Закону № 161-XIV є логічним продовженням правил, викладених у попередніх частинах цієї статті, та не може тлумачитися відірвано від їх змісту.

Зазначене свідчить про існування різного підходу до розуміння та тлумачення спірних правовідносин.

На підставі вказаного колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважала за необхідне відступити від такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносин.

Враховуючи те, що на цей час Великою Палатою Верховного Суду переглядається судове рішення у подібних правовідносинах, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у даній справі.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаболат» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення шкоди, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5724/17 (провадження № 61-38116св18).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило