Справа № 266/5563/19
Провадженя№ 2/266/188/20

05 березня 2020 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря судових засідань Воропаєвої О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначив, що 11.09.2009 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язався щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 28.08.2019 року має заборгованість в сумі 126011,50 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 1821,53 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 124189,97 грн. за період з 11.09.2009 р. по 31.01.2019 р. Просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 126011,50 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.
Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
Ухвалу суду від 25.10.2019 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 59)
У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, але ним у позовній заяві зазначено про розгляд справи у його відсутності, задоволення позову, крім того представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи було повідомлено належним чином замовною кореспонденцією про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що згідно договору № б/н від 11.09.2009 року, який був укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Позивач та ОСОБА_1 останньому було надано кредит в сумі 2000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % на місяць на суму залишку заборгованості. Своїм власним підписом в Анкеті-заяві відповідач засвідчив, що пам`ятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи складають договір про надання банківських послуг. Їх відповідач отримав в письмовому вигляді та ознайомився. З таких підстав своїм власним підписом в заяві позичальника відповідач засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію (а. с. 8 оборотна сторона).
Також позивачем вказано, що процентна ставка за користування кредитом на момент укладення договору відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів пільгового періоду» складала 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Тобто договір укладений між сторонами є за своєю формою фактично договором приєднання, відповідно до приписів ст. 634 ЦК України.
Таким чином, підписавши заяву ОСОБА_1 підтвердив про своє ознайомлення з додатками до договору та приєдналася до нього на умовах визначених банком, з чого в свою чергу випливає, що Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання кредитних банківських послуг.
Отже, даний договір про надання банківських послуг є чинним та згідно приписів ст. 204 ЦК України правомірним, а тому його умови є обов`язковими для сторін.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач свої обов`язки за договором виконав та надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000,00 грн. (а.с. 36), шляхом передачі цієї картки 11.09.2009 року терміном дії до 08/17 р., що підтверджується особистим підписом відповідача в заяві та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карки (а.с. 8, 35).
Після укладання договору, відповідач користувався виданою карткою «Універсальна», здійснюючи платежі, розрахунки та поновлюючи рахунок, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку (а.с. 37-44, 46-48).
Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14 та від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14 «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору».
Станом на час закінчення строку дії кредитної карти 31.08.2017р. у відповідача утворилася заборгованість за кредитом в сумі 1821,53 грн., яка на час пред`явлення вимоги не погашена.
Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На підставі п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За таких підстав, вимогу про повернення тіла кредиту, суд визнає такою, що підлягає задоволенню, відповідно стягненню.
Що стосується процентів за користування кредитом, суд зазначає про таке.
Позивач посилаються на розмір процентної ставки 36,00% річних при укладені договору. Проте позивач на можливість зміни процентної ставки на підвищену посилається на «Тарифи обслуговування» (а.с.9) Правила надання банківських послуг» (а.с.10-15). Так «Тарифи обслуговування» містять тарифи «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Анкета-Заява (а.с.8,9) не містить відомостей про посилання на будь який з тарифів, що вищезазначені. В Анкеті-Заяві про оформлення платіжної КРЕДИТКИ «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» міститься позначка про встановлення базової процентної ставки 3% щомісяця і саме за умовами тарифів обслуговування зазначеної кредитної карки базова % ставка в місяць з 11.09.2009 р. становить 3,0 %.
Оцінюючи наявність підстав для підвищення банком процентної ставки за кредитом, суд керується правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року по справі № 6-1374 цс17, сторонами якої були ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальник.
Так, Верховним Судом України в цих правових позиціях було зазначено, що у разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
Так відсоткова ставка була змінена з 02.01.2013 р. - 2,5% на місяць, з 01.09.2014 р. -2,9% на місяць, а з 01.04.2015 р. на 3,6 % на місяць.
Посилання позивача на інформування позичальника шляхом дзвінків та голосових повідомлень в тому числі про зміну процентної ставки, суд не може визнати достовірним в розумінні ст. 79 ЦПК України та до уваги не бере, оскільки з них не можливо визначити, що повідомлення відправлялося за допомогою мобільного зв`язку, а також відсутні відомості про отримання їх відповідачем.
Таким чином, суд приходе до висновку, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем відомостей про зміну умов процентної ставки за користування кредитом.
Так позивачем надано розрахунок заборгованості по процентам за період з 11.09.2009р. по 31.01.2019р. в сумі 124189,97 грн.
Таким чином з урахуванням вищенаведеної правової позиції Верховного Суду України за вимогами починаючи з 1.09.2017р. суд відмовляє з причин відсутності правових підстав, оскільки як раніше наведено, строк дії договору сплив 31.08.2017 р. із закінченням строку дії кредитної картки, а після закінчення строку договору проценти не нараховуються і права та інтереси позивача можуть бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що відповідає правовій позиції, яка висловлена у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року №444/9519/12, проте позивач таких вимог не заявляв.
З урахуванням наведеного, суд при розрахунку заборгованості за період з 11.09.2009р. по 31.08.2017р. у фіксованій процентній ставці 36,00% річних, наводить власний розрахунок 1821,53 грн.*36,00% = 655,75 грн. / 365 кількість календарних днів у році *2819 кількість календарних днів у періоді заборгованості =5064,55 грн.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в сумі 1821,53 грн. та відсотків за користування кредитом у сумі 5064,55 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог 6886,08/ 1260,12=6 %, а саме судовий збір (1921*6%=115,26) в розмірі 115 грн. 26 коп.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1,2,5,7, 141, 274,278,279 ЦПК України суд
Позов Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Копію судового рішення направити сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду, яка подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Шишилін О. Г.