Справа № 301/2143/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Кожух О.А., Мацунича М.В.

за участю секретаря: Волощук В.І.

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Білківське споживче товариство,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2019 року у складі судді Курах Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Білківського споживчого товариства про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів пайовиків Білківського споживчого товариства від 04.10.2018 року,-

встановив :

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2019 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Білківського споживчого товариства про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів пайовиків Білківського споживчого товариства від 04.10.2018 року закрито. Скасовано заходи забезпечення позову вжитих відповідно до ухвали Іршавського районного суду від 10.10.2018 року.

Заперечуючи дану ухвалу, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування даної ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для закриття провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Білківського споживчого товариства просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Апелянт ОСОБА_1 , його представник в судове засідання не з`явилися повторно, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

З приводу неявки апелянта та його представника слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що справа до розгляду була призначена на 23.01.2020 року, однак в судовому засіданні апелянт заявив клопотання про відкладення розгляду справи для можливості скористатися професійною правничою допомогою. Таке клопотання апелянта було задоволено, розгляд справи відкладено на 11.02.2020 року, про що повідомлено апелянта.

В судове засідання 11.02.2020 року апелянт ОСОБА_1 не з`явився. Представник апелянта адвокат Пекарь В.І. подав суду заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що він, згідно ордеру на надання правової допомоги від 11.02.2020 року, надає правову допомогу апелянту, в зв`язку з чим йому необхідно ознайомитися з матеріалами справи. Таке клопотання адвоката задоволено, розгляд справи відкладено на 25.02.2020 року. В період з 11.02.2020 року по 25.02.2020 року даний адвокат не звертався до суду про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи і з ними не ознайомлювався.

В судове засідання 25.02.2020 року апелянт ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 не з`явилися. 25.02.2020 року на адресу суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи в зв`язку з вступом у справу та необхідності ознайомлення з матеріалами справи. Однак, до поданої заяви ОСОБА_3 не подано жодних документів, які підтверджують його повноваження на представництво апелянта.

Згідно з ч.2, ч.3 п.п.10,11 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: розумність строків розгляду справи; неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі відкрито 09.12.2019 року, розгляд справи неодноразово відкладався через неявку і процесуальні дії апелянта та його представників, які за формою та змістом є зловживанням процесуальними правами, виходячи із вищенаведених принципів цивільного судочинства, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності апелянта та його представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 , розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Згідно зі ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь - які справи, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Cтаття 12 ГПК України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Аналогічна за змістом норма закріплена у статті 20 ГПК України.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з таких міркувань.

За змістом положень ст167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Матеріалами справи встановлено, що 08.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білківського споживчого товариства, в якому просив визнати незаконним проведення позачергових загальних зборів пайовиків Білківського споживчого товариства ві 04.10.2018 року та скасувати рішення позачергових загальних зборів пайовиків Білківського споживчого товариства, оформленого протоколом від 04 жовтня 2018 року.

Зі змісту поданого позову вбачається, що позивач, як член споживчого товариства, оспорює правомірність проведення позачергових зборів пайовиків та рішення, ухваленні загальними зборами, які пов`язані з діяльністю та управлінням юридичної особи - Білківського споживчого товариства.

Згідно із Статутом Білківського споживчого товариства, у новій редакції, прийнятому загальними зборами членів Білківського споживчого товариства 20 листопада 2014 року, а саме відповідно до положень пункту 1 розділу 1 Статуту, Білківське споживче товариство є споживчим товариством, тобто добровільним об`єднанням громадян або юридичних осіб для спільного ведення господарської діяльності з метою поліпшення свого економічного та соціального стану та здійснює торгівельну, заготівельну, виробничу та іншу діяльність.

Господарськими товариствами, згідно зі ст.79 Господарського кодексу України, визнаються підприємства або інші суб`єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об`єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку;

Відповідно до ст.93 Господарського кодексу України підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників). Підприємствами колективної власності є виробничі кооперативи, підприємства споживчої кооперації. Таким чином, справа за участю виробничого кооперативу споживчої кооперації підвідомча господарському суду.

Правові, економічні та соціальні основи діяльності споживчої кооперації в Україні визначені законом України «Про споживчу кооперацію». Зокрема, частиною 4 статті 6 цього закону визначено права члена споживчого товариства, серед яких, член споживчого товариства має право брати участь у діяльності споживчого товариства, обирати і бути обраним до його органів управління і контролю, вносити пропозиції щодо поліпшення діяльності товариства та усунення недоліків у роботі його органів і посадових осіб; одержувати частку прибутку, що розподіляється за результатами господарської діяльності між членами споживчого товариства відповідно до їх пайового внеску та інші права.

За таких обставин, Білківське споживче товариство, як підприємство споживчої кооперації є господарським товариством у розумінні статтей 79, 93 Господарського кодексу України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 738/1772/17 (провадження № 14-45цс19) вказано, що «споживче товариство є юридичною особою та здійснює господарську діяльність з моменту його державної реєстрації на підставі закону та свого статуту. Кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах. Рішення про створення кооперативу приймається його установчими зборами. При створенні кооперативу складається список членів та асоційованих членів кооперативу, який затверджується загальними зборами. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів, які й приймають статут, визначають розміри вступного і обов`язкового пайового внеску, обирають керівні та контрольні органи товариства, а також вирішують інші питання, пов`язані з його діяльністю (статті 7, 11 Закону України «Про кооперацію», статті 5-7 Закону України «Про споживчу кооперацію»).

За змістом положень статті 12 Закону України «Про кооперацію», статті 6 Закону України «Про споживчу кооперацію» член споживчого товариства має право, у тому числі брати участь в господарській діяльності споживчого кооперативу, а також в управлінні ним, обирати і бути обраним до його органів управління і контролю, вносити пропозиції щодо поліпшення діяльності товариства та усунення недоліків у роботі його органів і посадових осіб; одержувати частку прибутку, що розподіляється за результатами господарської діяльності між членами споживчого товариства відповідно до їх пайового внеску.

З аналізу наведених вище норм можна дійти висновку, що члени споживчого товариства (споживчого кооперативу), яке є господарською організацією, беруть участь в управлінні ним, мають право одержувати частку прибутку, що розподіляється за результатами господарської діяльності між членами споживчого товариства відповідно до їх пайового внеску, та інші правомочності, встановлені законом і статутними документами такого товариства.

Такі ознаки відповідають поняттю корпоративних прав, наданому в статті 167 ГК України, а тому спори між учасниками споживчого товариства або між споживчим товариством і його членом, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності цього товариства, є такими, що виникають з корпоративних відносин».

Таким чином, позовні вимоги, які заявлені до Білківського споживчого товариства про визнання незаконними проведення позачергових загальних зборів пайовиків Білківського споживчого товариства від 04 жовтня 2018 року, та про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів членів Білківського споживчого товариства, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ч.1 п.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі та правомірно і обґрунтовано постановив оскаржувану ухвалу. Наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та ґрунтуються на невірному тлумаченні законодавства.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: