Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2020 Справа №607/29773/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.,

за участю секретаря с/з - Свергун Т.В., представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі 7000 гривень щомісячно та на утримання доньки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі що складає 3000 гривень щомісяця до закінчення навчання. Позов мотивований тим, що діти перебувають на утриманні позивачки, відповідач, як батько дитини також зобов`язаний утримувати своїх дітей, однак не виконує таких своїх обов`язків.

Ухвалою судді від 27 грудня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Протокольною ухвалою суду від 02 березня 2019 року суд постановив проводити заочний розгляд справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав викладених в ньому, пояснив, що відповідач має тимчасові заробітки, працює на будівництві, має квартиру у власності а тому може сплачувати аліменти.

Відповідач повідомлявся про час та місце слухання справи в порядку, встановленому законом, шляхом надіслання судової повістки за місцем його реєстрації та розміщення оголошення на офіційному сайті суду, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, судом встановлено такі обставини.

Сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2019 року у справі №607/21801/19.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

Відповідно до довідки ПП «Люкс» від 04 листопада 2019 року ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 разом із доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно медичного висновку №259 від 26.11.2019 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дитиною з інвалідністю.

Як видно із довідки Тернопільського музичного коледжу ім. Соломії Крушельницької від 05.04.2019 року №142 ОСОБА_6 є студенткою третього курсу коледжу денної форми навчання, джерело фінансування бюджет, закінчення навчання 30 червня 2020 року.

Також, згідно характеристики ОСОБА_7 виданої Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. №19, вона є ученицею цієї школи, співає в шкільному хорі та ансамблі «Веснівочка», бере активну участь у загальношкільних та міських конкурсах. Мама ОСОБА_2 бере активну участь у вихованні доньки, батько ОСОБА_3 навчанням та шкільним життям дитини не цікавиться.

Позивач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи довічно, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №100/3 від 01.02.2019.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також, згідно з вимогами частини першої ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач є працездатним, його вік, стан здоров`я позивачки, яка є особою з інвалідністю другої групи довічно, не працює, стан здоровся дитини ОСОБА_4 , яка є дитиною з інвалідністю, матеріальне становище позивача та відповідача, потреби неповнолітньої, яка навчається в школі, співає в шкільному хорі та ансамблі «Веснівочка», а тому суд приходить до переконання, що в користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі, який наближений до мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину - 2300 гривень в місяць до настання повноліття.

Крім того, оскільки встановлено, що повнолітня дочка ОСОБА_8 продовжує навчання на денній бюджетній формі, самостійно заробляти на життя не має можливості, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, не досягла 23 річного віку, а також те, що відповідачем не спростовано доводи позивачки про можливість сплачувати аліменти, а тому суд приходить до переконання, що в користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_6 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі, який наближений до мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку - 2000 гривень в місяць.

Стягнення більшого розміру аліментів, як про це просить позивачка - 7000 грн. на утримання дочки ОСОБА_4 та 3000 грн. на утримання дочки ОСОБА_5 , суд відхиляє, оскільки не надано інформації про те, що відповідач має можливість оплачувати аліменти в такому розмірі.

Менший розмір аліментів, на думку суду, враховуючи інвалідність позивачки та інвалідність неповнолітньої дочки, не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту третього частини першої ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак відповідно до ст. 141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст.4, 10, 81, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180,182,192 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2300 гривень щомісячно, починаючи з 26 грудня 2019 року і до досягнення повноліття та на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка продовжує навчання, в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягувати із 26 грудня 2019 року і до закінчення нею навчання, але не довше як до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк