Справа № 461/33/11 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-з/811/115/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Мікуш Ю.Р.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Управління капітального будівництва Львівської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Галрембуд», треті особи: Львівська міська рада, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Департамент житлового господарства Львівської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ремонтом будинку,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 11 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 квітня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9837 грн. 54 коп., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати в розмірі 840 грн. 57 коп.

Стягнуто з Управління капітального будівництва Львівської міської ради в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9837 грн. 54 коп., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати в розмірі 840 грн. 57 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2016 року залишено без змін.

У липні 2020 року ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву, в якій просить вирішити у встановленому ЦПК України порядку питання про відшкодування їй за рахунок відповідачів понесених нею витрат на проведення у справі експертизи у розмірі 1565 грн. 20 коп. та 2452 грн., що сумарно становить 4017 грн. 20 коп., оскільки апеляційний суд цього питання не вирішував.

В судове засідання інші учасники справи не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи всі були повідомлені належним чином, а тому, відповідно до вимог ч.4 ст.270, ч.2 ст.372 ЦПК України, їхня неявка не перешкоджає суду вирішити питання щодо ухвалення додаткового рішення в даній справі за заявою позивача ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення представника позивача в підтримання заявлених вимог, заперечення відповідачів, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви позивача з наступних підстав.

Частиною першою статті 79 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення апеляційного суду), було передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, було віднесено, зокрема, витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз (ч.3 ст.79 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 88 цього Кодексу, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.5 ст.88 ЦПК).

Частиною першою статті 220 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення апеляційного суду) було передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч.2 ст.220 ЦПК).

Аналогічні за змістом положення містяться й у статті 270 ЦПК України в чинній редакції.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 25 грудня 2007 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, оплату за проведення якої покладено на позивача (а.с.104-105 т.1).

Листом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30 грудня 2010 року за вих.№1109 (а.с.109 т.1) підтверджено попередню оплату за проведення експертизи вартістю 1565 грн. 20 коп.

За клопотанням представника позивача, ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 04 жовтня 2011 року було призначено в даній справі додаткову судову будівельно-технічну експертизу, оплату за проведення якої покладено на позивача (а.с.192-193 т.1), однак, ця експертиза проведена не була у зв`язку з відсутністю оплати вартості експертизи, що підтверджується листом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21 березня 2012 року за вих.№1347 (а.с.134 т.1).

Також встановлено, що за клопотанням представника позивача - ОСОБА_2 , ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17 лютого 2014 року у справі було призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої покладено за рахунок коштів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.71-72 т.2).

Таким чином, документально підтвердженими на момент ухвалення апеляційним судом рішення від 16 листопада 2016 року були понесені позивачем судові витрати по оплаті вартості первинної судової експертизи на суму 1565 грн. 20 коп., про що зазначено в мотивувальній частині рішення, розподіл яких, а також судового збору апеляційний суд здійснив, стягнувши судові витрати в рівних частинах - по 840 грн. 57 коп. з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та з Управління капітального будівництва Львівської міської ради.

Таким чином, доводи позивача про те, що апеляційним судом не вирішено питання відшкодування їй витрат, понесених на проведення експертизи у розмірі 1565 грн. 20 коп. є безпідставними, а щодо інших витрат позивача, зокрема, на суму 2452 грн., то документальне підтвердження таких витрат в матеріалах справи відсутнє.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог про ухвалення додаткового рішення в даній справі, оскільки, вирішуючи спір по суті, апеляційний суд рішенням від 16 листопада 2016 року вирішив питання судових витрат, понесених позивачем і документально нею підтверджених у даній справі.

У зв`язку з тим, що судді Бойко С.М. та Копняк С.М. з 23 по 27 листопада 2020 року перебували у відпустці, тому повний текст ухвали складений 30 листопада 2020 року.

Керуючись ст.ст. 270, 389 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Управління капітального будівництва Львівської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Галрембуд», треті особи: Львівська міська рада, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Департамент житлового господарства Львівської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ремонтом будинку, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 30 листопада 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Мікуш Ю.Р.