Справа № 583/4263/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , з яким в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані він та його мати ОСОБА_4 , а його старший брат ОСОБА_1 на той час проживав окремо від них. Оскільки вони не відмовлялися від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , то вважаються такими, що прийняли спадщину, а його брат ОСОБА_1 спадщину не прийняв після смерті батька. Житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 належав його батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, 14.12.2005 року ОСОБА_4 отримано в нотаріуса свідоцтво про право власності на Ѕ частину у спільному майні подружжя, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Після чого матір`ю позивача ОСОБА_4 отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказаному свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна сину ОСОБА_1 ще не видано. Позивач вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 у розмірі ј частини від вказаної частини домоволодіння, а мати - ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, яка також складалася з ј частини цього домоволодіння (тобто по Ѕ частині кожного спадкоємця), інша Ѕ частина даного домоволодіння належить його матері на праві спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачем зазначається, що його матір ОСОБА_4 , після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 стала власником лише ѕ частини вказаного домоволодіння, а він фактично прийняв спадщину після смерті свого батька на решту ј частину житлового будинку з господарськими спорудами.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_4 та після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 він звернувся із заявою до Охтирської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

21.08.2017 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Збаражською Н. П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями майна ОСОБА_4 є він та його брат ОСОБА_1 , кожен по Ѕ частині майна.

Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається із житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Нотаріусом вказується, що Ѕ частина цього будинку належить померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Охтирською міською державною нотаріальною конторою 14.12.2005 року за зареєстрованим номером 1-1141, інша ј частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Охтирською міською державною нотаріальною конторою 14.12.2005 року за реєстраційним номером 1-1142, та ј частина належала чоловіку померлої ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва, посвідченого Охтирською державною нотаріальною конторою 02.12.1960 року за зареєстрованим номером 3-4988, спадкоємицею якого була дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

На підставі вказаного свідоцтва державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Збаражською Н. П. 21.08. 2017 року зроблено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №21978720, відповідно до якого його визнано власником Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що видане йому свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2017 року містить неправдиві та недостовірні відомості, що порушує його права та інтереси, як спадкоємця, оскільки нотаріусом, який видавав вказане свідоцтво помилково визнано його матір ОСОБА_4 одноособовим спадкоємцем всього спадкового майна, а це Ѕ частина будинковолодіння, яка за життя належала його батьку ОСОБА_3 . Вказана обставина призвела до того, що нотаріусом належна йому частка у будинковолодінні була незаконно зменшена на ј частину. Таким чином, йому фактично належить 5/8 частини спадкового майна: ј частина будинковолодіння, успадкованого після смерті батька ОСОБА_3 та 3/8 частини будинковлодіння, успадкованого після смерті матері ОСОБА_4 .

Посилаючись на викладене, позивач просить встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21.08.2017 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області Збаражською Н. П. у спадковій справі, номер у спадковому реєстрі 60171727, номер нотаріуса 19/2017, в частині визнання ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 власником майна ј частини житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше належала її чоловіку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємиці, яка прийняла спадщину, але фактично не оформила своїх спадкових прав; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на ј частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , через що змінити загальний розмір частки позивача у нерухомому майні, яке складається з житлового будинку: жила площа - 44, 9 кв.м, загальна - 76, 0 кв. м, літера «А-1ж» на плані з господарськими та побутовими спорудами: прибудова «а», прибудова «а1» прибудова «а2», ганок «а3», сарай «Б», погріб «б», убиральня -«В», гараж «Г», огорожа «1, 2, колодязь №4, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , визначивши її у розмірі -5/8 частини.

Процесуальні дії у справі.

04.10.2019 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 12.11.2019 року з викликом сторін. Крім цього, відповідачці встановлено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

12.11.2019 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 27.11.2019 року через неявку відповідачки, від якої відсутні відомості про отримання судової повістки.

27.11.2019 року підготовче судове засідання в зв`язку з відсутністю відомостей про вручення судової повістки відповідачу відкладено на 26.12. 2019 року.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 26.12.2019 року закрито підготовче провадження по даній справі, призначено справу до розгляду на 04.02. 2020 року.

04.02. 2020 року оголошено перерву до 19.02. 2020 року для подання додаткових матеріалів, 19.02.2020 року представник позивача надав у справу копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_6 від 12.02.2020 року, якою остання засвідчила, що на спадкове майно не претендує після смерті ОСОБА_4 , закінчено з`ясування обставин справи, оголошено перерву до 26.02. 2020 року, сторони не з`явилися, оголошено перерву до 27.02.2020 року.

Від відповідачки ОСОБА_2 12.11.2019 року надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги нею не визнаються, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина за законом на Ѕ частину спадкового майна за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця було видано його дружині ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 21.08.2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на двох синів позивача та ОСОБА_1 кожному по Ѕ частині майна за адресою : АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_1 , який був спадкоємцем частини майна після смерті матері ОСОБА_4 . Після смерті чоловіка вона є спадкоємцем першої черги.

Позивач в шестимісячний строк після смерті батька не подавав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач в будинку на час відкриття спадщини не проживав, проживав разом із сім`єю за іншою адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується квитанціями за комунальні послуги на позивача від 03.04. 2002 року та 04.06. 2002 року (на день смерті ОСОБА_3 ), в спірному будинку постійно проживала тільки ОСОБА_4 , яка підтримувала будинок в належному технічному стані. Крім цього, ОСОБА_4 одноособово несла по ньому відповідні витрати, а саме сплачувала за комунальні послуги та мала особовий рахунок на своє ім`я відповідно до квитанцій. Позивач спільним побутом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пов`язаний не був та не надав підтверджуючих на це доказів, на день смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був відсутній, участі в похованні батьків не брав. Позивач не надав доказів про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

В судовому засіданні 04.02.2020 року позивач та його представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Надана 20.11.2019 року відповідь на відзив повністю узгоджується з доводами позовної заяви. В подальшому представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачка, будучи повідомленою про розгляд справи в установленому законом порядку, про що в справі маються підтверджуючі документи, в судове засідання не з`явилась, будь - яких заяв від неї не надійшло. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити у її відсутність на підставі наявних у справі матеріалів.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Як встановлено судом ОСОБА_3 , 1937 року народження та ОСОБА_4 , 1939 року народження перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.11), що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 від 09.02.1958 року.

Як вбачається з матеріалів інвентарної справи, ретельно дослідженої судом у судовому засіданні, на підставі рішення виконавчого комітету міської ради депутатів трудящих від 27.10.1960 року між відділом комунального господарства виконкому Охтирської міської ради в особі завміськкомгоспу ОСОБА_8 та ОСОБА_3 22.11.1960 року укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, зареєстрований Охтирською нотконторою 02.12.1960 року, номер реєстру 304929, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав під забудову одноповерхового, двокімнатного житлового будинку, житловою площею 28,86 кв.м. земельну ділянку по АДРЕСА_3 загальною площею 600 кв.м. (а.і.с.8-11).

Від спільного життя у подружжя народилося троє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.10, 91), що підтверджується матеріалами справи (а. с.10, 91, 107).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області від 30.04.2002 року (а.с.11).

Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із Ѕ частини житлового будинку та господарських будівель розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказаний житловий будинок було збудовано ним за час шлюбу з ОСОБА_4 , право власності на який набуто подружжям у рівних частках.

На час відкриття спадщини станом на 29.04. 2002 року разом зі спадкодавцем були прописані його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з будинкової книги, яка ретельно досліджена в оригіналі в судовому засіданні (а.с.102-108). Факт реєстрації ОСОБА_1 зі спадкодавцем також підтверджується відповідною довідкою відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради від 25.09.2019 року, з якої вбачається, що в період з 16.01.1987 по 23.03.2005 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а з 23.03.2005 року останній зареєструвався за адресою АДРЕСА_2 (а. с. 29, 23).

Наведене дає суду підстави вважати, що лише вказані два спадкоємці прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 у відповідності до положень діючого на той час законодавства. Інші спадкоємці син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_6 спадщину після смерті батька не прийняли, із відповідними заявами до нотаріуса не звертались.

14.12.2005 року держнотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар Н.П. видано свідоцтво ОСОБА_4 про право власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя, яке складається з жилого будинку з господарчими спорудами по АДРЕСА_1 , розташованого на приватизованій земельній ділянці, а саме: один одноповерховий житловий будинок з прибудовами та ганком, жилою площею 44,9 кв.м., зазначений під літерою А.-1Ж, а,а1,а2,а3 та побутові споруди: сарай-Б, погріб-пг, вбиральня-В, гараж-Г, огорожа-№1,2,3, колодязь №4, належного померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Охтирською держнотконторою 02.12.1960 року та зареєстрованого в Охтирському БТІ за № 7057 (а.с. 13).

14.12.2005 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар Н.П. ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини жилого будинку з господарчими спорудами по АДРЕСА_1 , розташованого на приватизованій земельній ділянці, а саме: один одноповерховий житловий будинок з прибудовами та ганком, жилою площею 44,9 кв.м., зазначений під літерою А.-1Ж, а,а1,а2,а3 та побутові споруди: сарай-Б, погріб-пг, вбиральня-В, гараж-Г, огорожа-№1,2,3, колодязь №4, належного померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки. При цьому у свідоцтві зазначено про те, що ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна ще не видавалося (а.с. 12).

21.12.2005 року ОСОБА_4 зареєструвала право власності на Ѕ частину одноповерхового ( з чотирьох кімнат) житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.14), а також їй за законом належить ј частина вказаного будинку зі спадкового майна після смерті її чоловіка - ОСОБА_3 , а інша ј частина житлового будинку у спадковому майні належить за законом позивачу, хоч свідоцтво про право на спадщину за законом на той час йому не видавалось, так як частки двох спадкоємців у спадковому майні, що складається із Ѕ частини житлового будинку за вищевказаною адресою є рівними (тобто по ј за кожним).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 , виданим Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із ѕ частини належного їй житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (Ѕ частина якого належала померлій на праві власності у спільному майні подружжя та ј частина успадкована після смерті чоловіка ОСОБА_3 ) (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли два спадкоємці (діти): ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .

21.08.2017 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області Збаражською Н.П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого син померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 успадкував Ѕ частину майна у виді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці Охтирської міської ради, на якій знаходиться: житловий будинок жилою площею 44,9 кв.м., загальною площею 76,0 кв.м., зазначений під літерою «А-1ж» та побутові будівлі і споруди: прибудова а, прибудова а1, прибудова а2, ганок а3, сарай Б, погріб б, убиральня В, гараж Г, огорожа №1,2, колодязь №4. Спадкоємцем іншої Ѕ частини зазначеного у свідоцтві спадкового майна є син померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.15).

У своїх доводах позивач посилається на те, що у виданому йому свідоцтві про право на спадщину за законом від 21.08.2017 року помилково було визначено його матір ОСОБА_4 одноособовим спадкоємцем всього спадкового майна, що становить Ѕ частину будинковолодіння, яка за життя належала його батькові ОСОБА_3 , у зв`язку з чим належна йому до спадкування частка у будинковолодінні була незаконно зменшена на ј частину. Допущення такої неточності вважає пов`язаним з тим, що він не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, хоча був зареєстрований у спірному будинку, а отже є таким, що прийняв спадщину. Позивач стверджує, що він успадкував ј частину будинковолодіння після смерті батька та половину від ѕ частини після смерті матері, що становить 3/8 частини, а всього таким чином йому належить 5/8 частини у вказаному домоволодінні.

Суд вважає такі доводи позивача обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно роз`яснень п.п.1,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не

змінено заповітом.

Судом встановлено, що заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався, отже в даному випадку має місце спадкування за законом.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті

і народженні після його смерті.

За ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно норм ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У пункті 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року, чинної на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що позивач разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується його паспортними даними про реєстрацію місця проживання та даними будинкової книги, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 16.01.1987 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , 23.03.2005 року знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Таким чином, у відповідності до норм цивільного законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину фактично у розмірі ј частини спадкового майна, яке належало його батьку за життя. Іншу ј частину спадкового майна прийняла його мати як дружина померлого ОСОБА_4 .

Доводи відповідачки, викладені в відзиві про те, що на час смерті батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 . ОСОБА_1 був відсутній та у похованні батьків участі не приймав, в обґрунтування чого надала квитанції про сплату за комунальні платежі на ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.52а-53), суд не бере до уваги з вищевикладених підстав, оскільки ОСОБА_1 був прописаний разом із спадкодавцем у вказаний період, а після смерті матері в шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Крім того, як встановлено судом, інші спадкоємці (діти померлого) брат позивача - ОСОБА_1 та сестра ОСОБА_6 ) на час відкриття спадщини після смерті їх батька ОСОБА_3 не проживали разом зі спадкодавцем та не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Враховуючи наведені фактичні обставини, суд не вбачає підстав для встановлення факту прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у судовому порядку, оскільки це підтверджується будинковою книгою та довідкою про реєстрацію позивача за адресою спадкодавця на час відкриття спадщини, що є підставою для нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину. Про прийняття спадщини зазначається нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину за законом від 14.12.2005 року (а.с.12). В цій частині відсутня нотаріальна відмова позивачу, а отже його право не порушене, тому така вимога не підлягає задоволенню.

Як зазначалося вище, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Охтирка Сумської області. Після її смерті спадщину прийняли два спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (а.с. 9, 15).

В даному випадку спірні правовідносини підлягають врегулюванню нормами Цивільного кодексу України щодо спадкування.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Враховуючи, що від імені ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 заповіт не посвідчувався, право на спадкування у спадкоємців виникає за законом.

Як визначено ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у томі числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст. 1267 ЦК України).

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 21.08.2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 на Ѕ частину спадкового майна та спадкоємцем є також син ОСОБА_1 на Ѕ частину спадкового майна. Оскільки, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , спадщину прийняла після його смерті дружина, яка є відповідачем у справі. При цьому нотаріус вказує, що спадщина, на яку видане свідоцтво складається із житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці Охтирської міської ради, Ѕ частина якого належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14.12.2005 року Охтирською міською держнотконторою за реєстровим № 1-1141, а ј частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Охтирською міською держнотконторою за реєстровим № 1-1142. У цьому ж свідоцтві нотаріус невірно вказує про розмір часток спадкодавця у будинку, які належали ОСОБА_4 , а саме далі невірно вказує, що ще ј частина належала чоловіку померлої ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва, посвідченого Охтирською держнотконторою 02.12.1960 року за реєстровим номером 3-4988 спадкоємицею якого була дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.15).

Дочка спадкодавців ОСОБА_6 , яка проживає в м. Петропавлівськ-Камчатський Російської Федерації на спадщину не претендує, з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, про що в справу надав позивач копію нотаріально посвідченої заяви (а.с.90).

Як зазначалося судом вище спадкове майно після смерті ОСОБА_4 складається із Ѕ частини в будинку з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності та ј частина цього майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, а інша ј частина у вказаному майні належить як спадкоємцю за законом після смерті батька ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , який прийняв спадщину, але свідоцтво не отримував, про що і зазначала нотаріус у свідоцтві про право на спадщину за законом від 14.12.2005 року, яке видавалося ОСОБА_4 (а.с.12).

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст.12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що оспорюване позивачем свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2017 року було видане ОСОБА_1 на Ѕ частину майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та яке належало їй за життя, а саме: Ѕ частина належного їй майна на підставі свідоцтва про право власності від 14.12.2005 року та ј частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.12.2005 року після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом з тим, у свідоцтві невірно вказано частку позивача, зменшено розмір його частки у спадковому майні, чим порушуються права позивача, оскільки після смерті ОСОБА_4 фактично відкрилася спадщина на ѕ частини домоволодіння по АДРЕСА_1 : Ѕ частина, яка належала померлій на праві власності у спільному майні подружжя та ј частина на праві спадкування після смерті чоловіка. Таким чином, до спадкування позивачем підлягає Ѕ частина спадкового майна з ѕ майна, яке належало його матері ОСОБА_4 , що становить 3/8 частини спадкового майна, а іншу ј частину позивач успадкував після смерті батька, а всього 5/8 частини у будинку.

У зв`язку з чим, свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2017 року, посвідчене державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області та зареєстроване в реєстрі за №1995 на житловий будинок з побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , необхідно визнати частково недійсним, в частині визначення частки у справі на спадкове майно, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на ј частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, через що змінити загальний розмір його частки у нерухомому майні, визначивши її у розмірі 5/8 частин.

Однак, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав особи. Ефективний захист прав спадкоємця можливий лише за умови, коли разом із поновленням його порушених прав не порушуються права інших спадкоємців. Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За приписами ч. 3 ст. 263 ЦПК України судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Висновок суду.

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2017 року зареєстроване в реєстрі за №1995 на житловий будинок з побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , необхідно визнати частково недійсним, в частині визначення частки у справі на спадкове майно з вищевикладених підстав.

Вирішуючи позов в межах заявлених вимог, суд вважає, що передчасна вимога позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування на 5/8 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , так як його право належним чином відновлено, скасувавши свідоцтво про право на спадщину за законом, а він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, тому вказане рішення є підставою для звернення до нотаріуса для оформлення у нотаріуса нового свідоцтва, що буде підставою для реєстрації права власності на спадкове майно, тобто в цій частині право позивача не порушене. Тому в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо судових витрат.

По справі маються судові витрати, а саме позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру та немайнового характеру по 768, 40 грн. за кожну, та за встановлення факту, що має юридичне значення в сумі 384, 20 грн., а всього 1921 грн. Крім того, позивачем понесено витрати за професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн., у підтвердження чого позивачем надано акт про надання юридичних послуг №26/12/19 від 26.12. 2019 року та квитанцію до нього №26/12 про сплату 6000 грн. за юридичні послуги та договір про надання правової допомоги №24/09/19 (а. с. 96-97).

Керуючись принципами справедливості та верховенства права, розумності, пропорційності, виваженості, зважаючи на складність справи, суд вважає, що розмір гонорару визначений адвокатом буде завищеним та не співмірним щодо іншої сторони спору, враховуючи витрачений адвокатом час.

Вивчивши надані позивачем докази в обґрунтування адвокатських витрат, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів щодо витраченого адвокатом зазначеного часу для підготовки позову у цій справі, відзиву на позов та участі у розгляді справи.

Аналізуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд визначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до відшкодування складає 4000 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати пропорційно задоволеній частині вимог у розмірі 1333, 20 грн. (33,33 % від 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу) та 768, 40 грн. за вимогу немайнового характеру, яка була судом задоволена, а всього 2101, 60 грн.

Стягнення витрат в такому розмірі буде відповідати критеріям розумності, спів розмірності та справедливості, і не становитиме надмірного тягаря для відповідача.

Така правова позиція узгоджується із висновком Верховного Суду, постанова Верховного Суду №911/2686/18 від 13.02. 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 130, 141, 259, 263, 264 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 серпня 2017 року, посвідчене державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області Збаражською Н.П., у спадковій справі номер у спадковому реєстрі 60171727,зареєстроване в реєстрі за №1995 на Ѕ частину спадкового майна, яке складається із житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці Охтирської міської ради, на якій знаходиться: житловий будинок жилою площею 44,9 кв.м., загальною площею 76,0 кв.м., зазначений під літерою «А-1ж» та побутові будівлі і споруди: прибудова а, прибудова а1, прибудова а2, ганок а3, сарай Б, погріб б, убиральня В, гараж Г, огорожа №1,2, колодязь №4, Ѕ частина якого належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14.12.2005 року Охтирською міською держнотконторою за реєстровим № 1-1141, а ј частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Охтирською міською держнотконторою за реєстровим № 1-1142, в частині, що ј частина належала чоловіку померлої ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва, посвідченого Охтирською держнотконторою 02.12.1960 року за реєстровим номером 3-4988 спадкоємицею якого була дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 РНОКППП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 судові витрати в розмірі 2101, 60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено 02.03.2020 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О.Ярошенко