Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа №936/868/20
Провадження № 2/936/212/2020
03.12.2020 року смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі
головуючого - судді Павлюк С.С.
при секретарі с/з Собран Ю.О.
з участю представника позивача ОСОБА_1
та представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Воловець у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом за позовною заявою ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , з участю третьої особи державного реєстратора Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області Чекети Михайла Івановича про скасування рішення про державну реєстрацію речового права,
09.09.2020 року позивач звертався до державного реєстратора Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області із заявою про скасування запису про право власності на земельну ділянку, проте відповідь на звернення не отримав, запис про реєстрацію права власності не скасовано. Тому представник позивача заявляє вказані позовні вимоги.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, пояснення дали аналогічні викладеним у позові, просили такий задовольнити.
Представник відповідача вважає позов безпідставним, оскільки відповідач ОСОБА_4 не є посадовою особою, яка вносить відомості до державного реєстру речових прав. Згідно відповіді Верхньоворітської сільської ради представник позивача не звертався до державного реєстратора з вимогою скасувати запис про державну реєстрацію. Вважає необхідним в задоволенні позовних вимог позивачки відмовити.
Третя особа у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомив.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлово будинку АДРЕСА_1 , що стверджується договором дарування від 19.11.1996 року посвідченого державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори Лесюк П.В. , зареєстрованого в реєстрі за №1104.
Як вбачається із договору дарування від 13.02.2004 року посвідченого державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори Маньо О.Ф. та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №137370440 від 11.09.2018 року, власником іншої частини будинку є ОСОБА_4 .
Дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, суд дійшов до наступного.
Вимогами статті 2 ч.1, 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено:
1) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
2) Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;
3) заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав;
Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять:
1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;
2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;
3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону
Згідно із п.4 ч.3 ст.26 Закону, державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.
Між тим, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Отже, згідно вказаних статей закону, заявник (власник) має право звернутись до органів державної реєстрації прав власності (державного реєстратора) для вирішення питання про скасування державної реєстрації право власності на нерухоме майно за відповідачем на підставі прийнятих рішень вказаних судом.
Як вбачається із відповіді виконавчого комітету Верхньоворітської сільської ради Воловецького району №351 від 17.11.2020 року, заяв адвоката Дудурич І.В. про скасування запису про право власності до державного реєстратора Верхньоворітської сільської ради не надходило.
Доказів належного повідомлення
Заявлення ОСОБА_3 позовних вимог до ОСОБА_4 суд вважає безпідставним, з огляду на характер спірних правовідносин, оскільки остання, як фізична особа, не наділена повноваженнями щодо забезпечення державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також повноваженнями щодо формування та ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а ці повноваження у даному випадку відносяться до компетенції сільської ради.
Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод та інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
Враховуючи характер спірних правовідносин, а також встановлені судом обставини, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не заборонений законом, однак у світлі цієї справи є неправильним, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.
Відтак, відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зі змісту ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже з аналізу вказаних норм закону в обов`язок та право відповідача не входить проведення реєстрації або скасування державної реєстрації речових прав. Таким чином, представник позивача звернувся з позовом до не належної особи.
Відповідно до вимог ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, представник позивача звернулась з позовом до неналежної особи, а суд позбавлено право виходу за межи заявлених вимог, що є підставою для відмові у задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача у справі та відшкодуванню позивачу.
Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265 ЦПК України, суд,-
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , з участю третьої особи державного реєстратора Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області Чекети Михайла Івановича про скасування рішення про державну реєстрацію речового права - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текс рішення виготовлено 03.12.2020 року.

Суддя: С.С. Павлюк