Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1874/19
Провадження № 2/935/173/20
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2020 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем Бех І.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з 04.10.2005 року вона та відповідач проживали у зареєстрованому шлюбі та вели спільне господарство. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.06.2019 року шлюб між сторонами розірвано. В подальшому у сторін виник спір щодо спільного майна подружжя, а саме: цифровий супутниковий приймач, придбаний 2019 року вартістю 600 грн., телевізор кольоровий (дитячий), придбаний 14.11.2018 р. вартість 5300 грн., пульт до музичного центру, придбаний у 2016 році, вартістю 7200 грн., духовка, придбана у 2017 році, вартістю 800 грн., сушка, придбана у 2018 році, вартістю 400 грн., міксер, придбаний у 2015 році, вартістю 200 грн., посуд, придбаний у 2014 році, вартістю 1200 грн., мультиварка, придбана у 2017 році, вартістю 700 грн., мотоблок б/у придбаний у 2017 році вартістю 11500 грн., бензокоса придбана у 2015 р., вартістю 1900 грн., бензопила 2 шт., придбані у 2014 році вартістю 4100 грн., скутер придбаний у липні 2014 р., вартістю 7500 грн., всього на суму 41400 грн. Вважає вказане майно об`єктом спільної сумісної власності та що, вона має право отримати 1/2 частку вказаного майна. Також, 09.09.2019 року відповідачу направлена пропозиція щодо досудового врегулювання спору та повернення їй дитячого одягу та взуття. Просить здійснити поділ спільного майна подружжя, стягнути з відповідача 50 % вартості вказаного майна, витребувати у відповідача оригінали паспортів майна набутого за час проживання у шлюбі та зобов`язати повернути їй одяг та взуття.

Відповідач відзиву на позову заяву станом на день розгляду справи до суду не направив.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, з 4 жовтня 2005 року по 18.06.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.06.2019 року.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст.65 СК.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п. 23, 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя`вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак, позивачем не додано до матеріалів справи доказів вартості вказаного майна, а тому не можливо належним чином визначити суму стягнення грошової компенсації.

Однак з наявних у справі доказів, суд не встановив обсяг спільного нажитого рухомого майна, оскільки до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження джерела, часу придбання майна та ідентифікуючих ознак майна.

Також суд звертає увагу на те, що позивач в своїх позовних вимогах не просить виділити на свою користь майно, лише просить залишити майно за іншим членом подружжя та стягнути на свою користь грошові кошти, в якості компенсації, тоді як статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст.60, 65, 69, 70, 71 СК, 82 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про поділ майна відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене через Коростишівський районний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 03.03.2020 року.

Суддя Василенко Р.О