Провадження № 2/484/201/20
Справа № 484/5435/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Шикері І.А.

за участю секретаря судових засідань - Туркалової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, шляхом припинення права власності на належну їй Ѕ частку автомобіля марки «FORD Transit», державний номер НОМЕР_1 , 2006 р/в, стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошової компенсації, в розмірі 82095 грн., що складає її частку у праві спільної сумісної власності на вказаний автомобіль, визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль марки «FORD Transit», державний номер НОМЕР_1 , 2006 р/в, витребування у ОСОБА_2 технічного паспорту на зазначений автомобіль, визнання за нею права власності на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарський та побутових споруд, що розташований по АДРЕСА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на її користь витрат по сплаті судового збору.

В подальшому ОСОБА_1 збільшила свої позовні вимоги, окрім зазначеного вище, просила виділити їй у власність диван розкладний «Крапля», вартістю 2000 грн.; шафу кутову 2200х1200х06, вартістю 2500 грн.; стіл письмовий навчальний, вартістю 500 грн.; холодильник «LG», вартістю 3600 грн.; духову шафу «Piramida», вартістю 2000 грн. Відповідачу залишити: диван кутовий розкладний, вартістю 4000 грн.; шафу-купе 2400х0,6, вартістю 2500грн.; кухонну стінку 4400х1,200х0,6, вартістю 15000 грн.; набір дитячих меблів «Юніор», вартістю 1000 грн.; телевізор «LG», вартістю 500 грн. та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію, в сумі 11880 грн., що складає Ѕ частку від витрачених коштів (23760 грн.) за придбання торгівельного контейнеру, що розташований по АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 27.09.1997 року перебувала зі ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час спільного проживання, вони зі ОСОБА_2 придбали житловий будинок, з господарськими та побутовими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , оціночна вартість якого становить 180644 грн.; автомобіль марки «FORD Transit», державний номер НОМЕР_1 , 2006 р/в, ринкова вартість якого становить 164190 грн., а також меблі та предмети побуту, а саме: диван розкладний «Крапля», вартістю 2000 грн.; шафу кутову 2200х1200х06, вартістю 2500 грн.; стіл письмовий навчальний, вартістю 500 грн.; набір дитячих меблів «Юніор», вартістю 1000 грн.; пральну машинку «Samsung», вартістю 2000 грн., холодильник «LG», вартістю 3600 грн.; духову шафу «Piramida», вартістю 2000 грн.; диван кутовий розкладний, вартістю 4000 грн.; шафу-купе 2400х0,6, вартістю 2500грн.; кухонну стінку 4400х1,200х0,6, вартістю 15000 грн.; телевізор «LG», вартістю 500 грн. Крім того, 19.09.2012 року ОСОБА_2 за 23760 грн. було придбано торгівельний контейнер № Г108, що розташований по АДРЕСА_2 , в зв`язку з чим вона просить стягнути зі ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію, в сумі 11880 грн., що складає Ѕ частку від витрачених коштів.

Посилаючись на те, що зазначене вище майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та між ними не досягнуто згоди щодо його добровільного поділу, просила задовольнити її позов у повному обсязі.

20.03.2020 року ОСОБА_2 подав до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог у які зазначив, що згоден з тим переліком майна, який вказала у позові ОСОБА_1 , проте частково не згоден із вартістю майна та варіантом його розподілу. Вважає, що вартість дивану-кутового розкладного складає 2000 грн., а не 4000 грн., вартість кухонної стінки становить не більше 5000 грн., оскільки придбавалась більше десяти років тому і її вартість суттєво занижена, а набір дитячих меблів « Юніор » у гарному стані, тому вартує 1500 грн. Запропонував розподілити майно наступним чином, виділити ОСОБА_1 диван розкладний «Крапля», вартістю 2000 грн.; шафу кутову, вартістю 2500 грн.; набір дитячих меблів «Юніор», вартістю 1500 грн.;стіл письмовий навчальний, вартістю 500 грн.; пральну машинку «Samsung», вартістю 2000 грн. Інше вказане у переліку майно залишити йому.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя. Даний зустрічний позов ухвалою суду від 29.05.2020 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог по зустрічному позову ОСОБА_2 , зазначив, що дійсно перебував зі ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час шлюбу ними було придбане рухоме та нерухоме майно. Він згоден з розподілом автомобіля марки «FORD Transit», державний номер НОМЕР_1 , 2006 р/в і вважає, що ОСОБА_1 має право на Ѕ його частину, проте не згоден з тим, що вона має право на Ѕ частину житлового будинку, з господарськими та побутовими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , оскільки під час придбання будинку ним були вкладені особисті кошти у сумі 800 доларів США, відчужені від продажу квартири по АДРЕСА_3 , яка була його особистою власністю, тому рахує, що ОСОБА_1 має право лише на 1/3 частину зазначеного вище спірного будинку. Крім того, окрім майна зазначеного позивачкою, за час шлюбу, за рахунок спільних подружніх коштів, на ім`я ОСОБА_1 було придбано приміщення по АДРЕСА_4 , площею 21,8 кв.м, у якому облаштовано приміщення магазину, вартість якого складає 49600 грн. Також, за час шлюбу ними було зібрано 45000 доларів США, що еквівалентно 1080000 грн., на підтвердження вказаного він надав аудіозапис його розмови зі ОСОБА_1 від 01.04.2019 року, який зафіксовано на електронному носії та роздруковано у паперовому варіанті. З врахуванням викладеного, просив, визнати за ним право власності на 2/3, а за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини житлового будинку, з господарськими та побутовими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , визнати за ним право власності на Ѕ частину приміщення по АДРЕСА_4 та стягнути з ОСОБА_1 на його користь 540000 грн. набутих під час шлюбу.

В подальшому ОСОБА_2 збільшив позовні вимоги посилаючись на те, що ОСОБА_1 до переліку майна, яке підлягає розподілу не зазначила торгівельний інвентар, що був ними придбаний за сумісні кошти та знаходиться в приміщенні по АДРЕСА_4 , а саме: шафи розміром 2500 мм х 1200 мм - 3 шт., загальною ціною 3000 грн.; вітрини розміром 1000 х 700 мм - 6 шт., загальною вартістю 6000 грн., стелажі металеві розміром 2500 х 2000 мм - 2 шт., загальною вартістю 4000 грн., вітрина задня розміром 600 х 2500 мм, вартістю 6000 грн.; вітрина бокова розміром 3500 х 2500 мм, вартістю 4000 грн.; комп`ютер, вартістю 13000 грн., безперебійник, вартістю 2000 грн.; ноутбук «Lenovo», вартістю 10000 грн.; ноутбук «Samsung», вартістю 10000 грн.; принтер «Cenon», вартістю 2000 грн., роутер, вартістю 500 грн.; мультиварку, вартістю 1000 грн.; електродуховку, вартістю 2500 грн., всього майна на 66000 грн. У зв`язку з тим, що дане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, просив виділити йому у власність: ноутбук «Samsung», вартістю 10000 грн., шафу розміром 2500 мм х 1200 мм, вартістю 1000 грн.; вітрини розміром 1000 х 700 мм - 3 шт., вартістю 3000 грн.; стелаж металевий розміром 2500 х 2000 мм - 1 шт., вартістю 2000 грн.; вітрину бокову розміром 3500 х 2500 мм, вартістю 2000 грн.; вітрину задню розміром 600 х 2500 мм, вартістю 3000 грн. Інше майно виділити у власність ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву не скористалась і відзиву до суду ані на зустрічну позовну заву, ані на заяву про збільшення позовних вимог по зустрічній позовні заяві, до суду не подала.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Горбенко В.О. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 визнали частково, заперечували проти розподілу торгівельного інвентаря з приміщення по АДРЕСА_4 , оскільки все це майно, окрім металевого стелажу, входило у вартість самого приміщення. Згодна сплатити ОСОБА_2 половину вартості приміщення по АДРЕСА_4 , так як дане приміщення є єдиним джерелом її доходу. Стосовно позовних вимог, щодо стягнення з неї грошових коштів, в сумі 540000 грн. заперечувала, оскільки зазначених грошей вона не брала. Розподіл житлового будинку по АДРЕСА_1 просила провести із збереженням рівності часток по Ѕ за кожним, оскільки заперечила той факт, що при його придбанні ОСОБА_2 витратив більше коштів.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат Рідош-Шаповал В.І. в судовому засіданні зустрічний позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Вимоги первісного позову ОСОБА_1 визнали частково із підстав вказаних у відзиві на позовну заяву, який знаходиться у матеріалах справи. Крім того, заперечували проти стягнення із ОСОБА_2 грошової компенсації, в розмірі 11880 грн., за придбання торгівельного контейнеру, що розташований по АДРЕСА_2 , оскільки право власності на нього не зареєстроване.

Вислухавши пояснення сторін у справі, пояснення представників сторін, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 27.09.1997 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано.

Від даного шлюбу вони мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час перебування у шлюбі, сторонами було набуто наступне майно: автомобіль марки «FORD Transit», державний номер НОМЕР_1 , 2006 р/в; житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ; приміщення торгівельного павільйону, що розміщене по АДРЕСА_4 , диван розкладний «Крапля», шафу кутову 2200х1200х06, вартістю 2500 грн.; стіл письмовий навчальний, вартістю 500 грн.; холодильник «LG», вартістю 2000 грн.; духову шафу «Piramida»; диван кутовий розкладний; шафу-купе 2400х0,6; кухонну стінку 4400х1,200х0,6; набір дитячих меблів «Юніор»; пральну машинку «Samsung»; телевізор «LG»; стелаж металевий, розміром 2500х2000.

Набуття вище переліченого майна визнається сторонами, а тому, у відповідності до ч.1ст. 82 ЦПК України, зазначені обставини доказуванню не підлягають.

У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Крім того, статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Згідно з ч. 3ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 , щодо визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя торгівельного контейнеру № Г108, що розташований на території ринку КП «Флора», по АДРЕСА_2 та стягнення зі ОСОБА_2 грошової компенсації, в сумі 11880 грн., суд зазначає наступне. В судовому засіданні було встановлено та визнавалось сторонами, що право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна ані за позивачкою, ані за відповідачем не зареєстрований, а звідси суд позбавлений можливості розділити його між сторонами, відповідно до вимог діючого законодавства, тому враховуючи наведене вважає, що його необхідно виключити з переліку майна подружжя, яке підлягає розподілу і у задоволенні цієї позовної вимоги, відмовити.

Крім того, оскільки сторони досягли згоди щодо розподілу автомобіля марки «FORD Transit», державний номер НОМЕР_1 , 2006 р/в, то у задоволенні позовної вимоги стосовно витребування від ОСОБА_2 технічного паспорту на вказаний автомобіль, необхідно відмовити, оскільки технічний паспорт належить власнику майна.

Також, позовна вимога зустрічного позову, щодо стягнення зі ОСОБА_1 Ѕ частини спільно набутих коштів, в сумі 540000 грн., заперечувалась ОСОБА_1 та не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, тому враховуючи наведене, суд вважає, що ці кошти необхідно виключити з переліку майна, яке підлягає розподілу, а у задоволенні цієї позовної вимоги, відмовити.

Крім того, твердження ОСОБА_2 про те, що ним під час придбання будинку по АДРЕСА_1 , були витрачені особисті кошти, у сумі 800 доларів США відчужені від продажу квартири по АДРЕСА_3 , яка була його особистою власністю і його частка у будинку має бути збільшена до 2/3 часток, не були підтверджені в судовому засіданні достатніми та допустимими доказами, а тому у суду відсутні підстави для відступлення від рівності часток подружжя.

До того ж, суд вважає за необхідне виключити з переліку майна, що підлягає розподілу та відмовити у задоволенні позовної вимоги зустрічного позову, щодо розподілу торгівельного інвентаря, що знаходиться в приміщенні по АДРЕСА_4 , а саме: шафи розміром 2500 мм х 1200 мм - 3 шт., загальною ціною 3000 грн.; вітрин розміром 1000 х 700 мм - 6 шт., загальною вартістю 6000 грн., вітрини задньої розміром 600 х 2500 мм, вартістю 6000 грн.; вітрини бокової розміром 3500 х 2500 мм, вартістю 4000 грн.; комп`ютера, вартістю 13000 грн., безперебійника, вартістю 2000 грн.; ноутбуку «Lenovo», вартістю 10000 грн.; ноутбуку «Samsung», вартістю 10000 грн.; принтера «Cenon», вартістю 2000 грн., роутера, вартістю 500 грн.; мультиварки, вартістю 1000 грн.; електродуховки, вартістю 2500 грн., окрім стелажу металевого розміром 2500 х 2000 мм, вартістю 2000 грн., оскільки як було установлено судом і не заперечувалось сторонами, вказане майно було придбано подружжям разом з приміщенням торгівельного павільйону по АДРЕСА_4 .

Розподіл меблів та побутової техніки подружжя ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне провести наступним чином.

Як було встановлено судом, від шлюбу сторони мають дітей, які проживають разом зі ОСОБА_1 , тож враховуючи інтереси дітей, їх духовний та фізичний розвиток, суд вважає за необхідне виділити ОСОБА_1 у власність стіл письмовий навчальний, вартістю 500 грн. та набір дитячих меблів « Юніор », а також диван розкладний «Крапля», шафу кутову 2200х1200х06 та пральну машинку «Samsung», а всього рухомого та нерухомого майна загальною вартістю 205217 грн.

ОСОБА_2 виділити у власність: холодильник «LG», диван кутовий розкладний, шафу-купе 2400х0,6, телевізор «LG», кухонну стінку, а також духову шафу «Piramida», оскільки у його власності залишається кухонна стінка, а також стелаж металевий розміром 2500 х 2000 мм, а всього рухомого та нерухомого майна загальною вартістю 297312 грн.

Разом з тим, оскільки вартість виділеного ОСОБА_2 майна перевищує вартість майна виділеного ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю його вартості, в сумі 10000 грн.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ч.10 ст.141 ЦПК України.

Враховуючи, що первісний позов та зустрічний позов задоволені частково, а також те, що розмір судового збору ОСОБА_1 пропорційно задоволеній частині вимог, становить 93 % від сплаченої суми судового збору, а ОСОБА_2 - 40%, то зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , слід стягнути різницю, в сумі 790,58 грн.

Застосовані ухвалою судді від 29.11.2020 року заходи забезпечення позову, підлягають скасуванню, відповідно до ст. 158 ЦПК України.

Керуючись, ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає по АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

- автомобіль марки «FORD Transit», державний номер НОМЕР_1 , 2006 р/в, вартістю 164190 грн.;

- житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , вартістю 180644 грн.;

- приміщення торгівельного павільйону, що розміщене по АДРЕСА_4 , вартістю 49600 грн.;

- диван розкладний «Крапля», вартістю 2000 грн.;

- шафу кутову 2200х1200х06, вартістю 2500 грн.;

- стіл письмовий навчальний, вартістю 500 грн.;

- холодильник «LG», вартістю 2000 грн.;

- духова шафа «Piramida», вартістю 2000 грн.;

- диван кутовий розкладний, вартістю 4000 грн.;

- шафу-купе 2400х0,6, вартістю 2500грн.;

- кухонну стінку 4400х1,200х0,6, вартістю 5000 грн.;

- набір дитячих меблів «Юніор», вартістю 1000 грн.;

- пральну машинку «Samsung», вартістю 2000 грн.;

- телевізор «LG», вартістю 500 грн.;

- стелаж металевий, розміром 2500х2000 мм, 1 шт., вартістю 2000 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль, марки «FORD Transit», державний номер НОМЕР_1 , 2006 р/в, вартістю 164190 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину приміщення торгівельного павільйону, що розміщене по АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину приміщення торгівельного павільйону, що розміщене по АДРЕСА_4 .

Виділити у приватну власність ОСОБА_1 :

- диван розкладний «Крапля», вартістю 2000 грн.;

- шафу кутову 2200х1200х06, вартістю 2500 грн.;

- стіл письмовий навчальний, вартістю 500 грн.;

- набір дитячих меблів «Юніор», вартістю 1000 грн.;

- пральну машинку «Samsung», вартістю 2000 грн., а всього виділити спільного майна подружжя на загальну суму 205217 грн.

Виділити у приватну власність ОСОБА_2 :

- холодильник «LG», вартістю 2000 грн.;

- духова шафа «Piramida», вартістю 2000 грн.;

- диван кутовий розкладний, вартістю 4000 грн.;

- шафу-купе 2400х0,6, вартістю 2500грн.;

- кухонну стінку 4400х1,200х0,6, вартістю 5000 грн.;

- телевізор «LG», вартістю 500 грн.;

- стелаж металевий, розміром 2500х2000 мм, 1 шт., вартістю 2000 грн., а всього виділити спільного майна подружжя на загальну суму 297312 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля марки «FORD Transit», державний номер НОМЕР_1 , 2006 р/в, в розмірі 82095 (вісімдесят дві тисячі дев`яносто п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю у вартості виділеного спільного майна подружжя, в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

В задоволенні решти позовних вимог за первісним та зустрічним позовом - відмовити.

Скасувати арешт та заборону відчуження, накладені на житловий будинок АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 03.02.1997 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області.

Скасувати арешт та заборону відчуження, накладені на автомобіль марки "FORD Transit", державний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2402, 2006 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_2 паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 03.02.1997 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору, в сумі 790(сімсот дев`яносто) грн. 58 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.А. Шикеря