ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/6223/19
Провадження № 22-ц/4820/1772/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

учасники справи: ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 ,

представник відповідача Чала І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2020 року (суддя Семенюк В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (далі ПрАТ «Європейський страховий альянс»), ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 23 березня 2018 року у с. Магала Новоселицького району Чернівецької області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Opel Zafira, н/з НОМЕР_1 (реєстрація республіки Литви) під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля Volkswagen Crafter, д/н НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Volkswagen Crafter, д/н НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №403/19 від 03 червня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП автомобілю позивача, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, становить 78829,56 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 185 431,27 грн.

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2019 року, яка залишена без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 20 березня 2019 року, винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність котрого на день скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс» згідно полісу АК/6972774 від 24.07.2017 року.

28 березня 2018 року ОСОБА_1 звертався до страхової компанії з повідомленням потерпілої особи про подію з транспортним засобом, а 06 квітня 2018 року представником страховика було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу. 28 лютого 2019 року позивач звертався до ПрАт «Європейський страховий альянс» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак 22 травня 2019 року йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що винною в ДТП особою ОСОБА_3 не надані страховій компанії документи про правомірність володіння ним застрахованим транспортним засобом.

Позивач вважає, що відмова йому у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою та не відповідає вимогам діючого законодавства. Вказує, що крім основної суми страхового відшкодування страховик має сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ та 3% річних за користування коштами за весь період прострочення.

Посилаючись на наведене позивач просив, уточнивши позовні вимоги, стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 78 319,56 грн., фінансові санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та 3% річних за користування коштами за весь час прострочення станом на дату прийняття рішення, 2000 грн. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи. Стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 107 111,71 грн., фінансові санкції в розмірі 3% річних за користування коштами за весь час прострочення станом на дату прийняття рішення.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 107 111,71 грн., фінансових санкцій розмірі 3% річних закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2020 року позов до ПрАТ «Європейський страховий альянс» задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в ДТП, в розмірі 78 319,56 грн., фінансові санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у вигляді пені в розмірі 24 206,68 грн., 3% річних за користування коштами за весь час прострочення станом на дату прийняття рішення в розмірі 2934,75 грн. та 2000 грн. витрат на проведення автотоварознавчої оцінки, та 1074 грн. - судового збору. В частині стягнення судових витрат пов`язаних із правничою допомогою відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час скоєння ДТП майнові інтереси ОСОБА_3 , пов`язані з володінням, розпорядженням та користуванням автомобіля Opel Zafira, н/з НОМЕР_1 (реєстрація республіки Литви), були застраховані ПрАТ «Європейський страховий альянс», згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ПрАТ «Європейський страховий альянс» свої зобов`язання по виплаті страхового відшкодування не виконало, тоді як вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП була встановлена постановою суду. З огляду на зазначене суд прийшов до висновку, що страхова компанія зобов`язана сплатити позивачу суму страхового відшкодування. Вимоги щодо стягнення пені задоволені з посиланням на положення пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а щодо - стягнення 3% річних задоволено з посиланням на частину 2 ст.625 ЦК України. В частині позовних вимог щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з правовою допомогою суд відмовив у зв`язку із ненаданням доказів щодо їх понесення позивачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу, та прийняти нове рішення в цій частині, яким стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» витрати на отримання правової допомоги в розмірі 11250 грн. та додаткову винагороду адвоката у розмірі 5263,81 грн.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відмовляючи у стягненні витрат на правову допомогу суд першої інстанції не взяв до уваги заяву позивача від 22 червня 2020 року в якій зазначалося, що судові витрати на отримання правової допомоги складаються з гонорару адвоката в розмірі 11250 грн. та додаткової винагороди адвоката в розмірі 5263,81 грн. Суд першої інстанції належним чином не дослідив умови договору про надання правової допомоги, зокрема, умовами договору було передбачено, що оплата витрат на правову допомогу буде проведена позивачем після отримання коштів від відповідача, а тому позивач не міг надати квитанцію про сплату таких коштів. Також умовами договору було передбачено додаткову винагороду за результатами розгляду справи.

Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» також подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що потерпілим відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є ОСОБА_4 як власник пошкодженого транспортного засобу. Позивач, який користується автомобілем на підставі довіреності такої шкоди не зазнав, а тому його майнові права не порушені. У довіреності виданої ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 також відсутні повноваження позивача щодо отримання сум страхового відшкодування саме на його користь.

Також вказувало, що судом першої інстанції не взято до уваги нормативне обґрунтування обов`язку ПрАТ «Європейський страховий альянс» встановити правомірність користування на момент ДТП транспортним засобом, що зазначений у страховому полісі. Апелянт вважає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не є забезпеченою за полісом №АК/6972774, оскільки документи, підтверджуючі правомірність володіння та користування транспортним засобом на момент ДТП на території України відсутні.

Зазначає, що відсутні підстави для задоволення вимоги про відшкодування витрат за прострочення виплати страхового відшкодування, оскільки особа, яка має право на страхове відшкодування із заявою про виплату такого відшкодування до страховика не зверталась, а позивач не є уповноваженою особою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ПрАТ «Європейський страховий альянс» просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу без змін. Вказує, що всупереч вимогам чинного законодавства, позивач не направив іншій стороні і їй не було відомо про сам договір про надання адвокатських послуг, детальний опис розрахунку таких витрат та акт виконаних робіт.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Європейський страховий альянс», ОСОБА_1 просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вказував, що він керував транспортним засобом на законних підставах і правомірно володів цим майном, а тому має право на відшкодування завданої шкоди, оскільки факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо правомірності використання на момент ДТП транспортного засобу, що зазначений у страховому полісі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи своєї апеляційної скарги, проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечували, просили її відхилити.

Представник ПрАТ «Європейський страховий альянс» Чала І.М. в судовому засіданні підтримала доводи своєї апеляційної скарги, просила її задовольнити. Проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечувала, просила її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційних скаргах та відзивах на апеляційні скарги доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі яка переглядається судом встановлено, що 24 липня 2017 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6972774 з ОСОБА_3 . За даним договором накладено забезпечення на транспортний засіб OPEL ZAFIRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн., франшиза 510 грн.

Транспортний засіб «OPEL ZAFIRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30 червня 2017 року зареєстрований у Республіці Литва.

23 березня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу значиться ОСОБА_4 та автомобіля OPEL ZAFIRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3

28 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з повідомленням потерпілої особи про подію з транспортним засобом.

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2019 року, залишеною в силі постановою Чернівецького апеляційного суду від 20 березня 2019 р., винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_3 , що підтверджується копією вказаної постанови.

Відповідно до висновку експерта № 403/19 від 03.06.2019 р., розмір матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля VOLKSWAGEN CRAFTER д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля становить 78829,56 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля - 185431,27 грн.

28 лютого 2019 року ОСОБА_1 до страхової компанії було направлено заяву про виплату страхового відшкодування, що підтверджується копією вказаної заяви.

22 травня 2019 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку із ненаданням ОСОБА_3 документів про правомірність володіння ним на території України застрахованим транспортним засобом.

Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон N 1961-IV, Закон в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 34 Закону на страховика покладено обов`язок протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, що 28 березня 2018 року позивач подав до страхової компанії заяву про подію з транспортним засобом, в якій повідомив про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 23 березня 2018 року, у присутності позивача, винної особи ОСОБА_3 , за участю Новоселицького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області проведено огляд пошкоджень автомобіля, перевірка водіїв на стан сп`яніння не проводилась через відсутність ознак сп`яніння.

06 квітня 2018 року відповідно до акта огляду колісного транспортного засобу, огляд пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN CRAFTER д.н.з. НОМЕР_2 було здійснено також і представником ПрАТ «Європейський страховий альянс».

28 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування. Листом від 22 травня 2019 року страхова компанія відмовила ОСОБА_1 у такому відшкодуванні, посилаючись на те, що страховій компанії необхідно встановити правомірність володіння та користування транспортним засобом водієм ОСОБА_3 , та чи є водій ОСОБА_3 особою, відповідальність якої застрахована за полісом серія АК №6972774, та чи є транспортна подія, яка сталося 23 березня 2018 року - страховим випадком.

Однак, виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у статті 37 Закону N 1961-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс», страховий поліс є чинним, а позивач виконав усі вимоги та умови передбачені Законом N 1961-IV, невиплата відповідачем страхового відшкодування суперечить чинному законодавству та свідчить про намагання страхової компанії уникнути своїх зобов`язань.

Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення страхового відшкодування за вирахуванням франшизи 510 грн., в розмірі 78319,56 грн. Правильним є висновок суду щодо стягнення пені на користь позивача в розмірі 24206,68 грн., оскільки за частиною 36.5 статті 36 Закону N 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Окрім того, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 979 ЦК України договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням.

Позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі N 6-927цс16), у зв`язку з чим висновок суду щодо стягнення 3% річних за користування чужими коштами за весь період прострочення станом на дату прийняття рішення у розмірі 2934,75 грн. є правильним.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки відсутня необхідна для страхової компанії інформація про правомірність володіння, користування застрахованим транспортним засобом, а також інформація, чи є водій ОСОБА_3 особою, відповідальність якого застрахована за полісом серія АК № 6972774 є безпідставними, та спростовуються вищезазначеними встановленими обставинами справи.

Станом на момент скоєння ДТП від 23.03.2018 року ОСОБА_3 мав реєстраційний документ на транспортний засіб Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та посвідчення водія, що є достатньою підставою для керуванням ним, а відповідальність його була застрахована відповідно до Полісу №АК/6972774 від 24.07.2017 року, за яким сплачувалися внески і який також був чинним і ніким не оскаржувався. Наведені обставини вказують на те, що транспортний засіб на момент ДТП був забезпечений, а відповідальність особи, яка здійснювала керування ним, застрахована. З огляду на це, відсутні підстави вважати, що дорожньо-транспортна пригода 23.03.2018 року не є страховим випадком, як про це вказує апелянт, у зв`язку з чим договір страхування підлягає до виконання відповідачем відповідно до загальних положень про обов`язковість виконання зобов`язання та норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Що ж стосується посилань відповідача у апеляційній скарзі на відсутність у позивача як власника пошкодженого транспортного засобу права на отримання страхового відшкодування, то їх слід відхилити.

Так, відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються, зокрема, документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

Пунктом 1.3. ч.1 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Матеріалами справи підтверджується, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 23 березня 2018 року з вини ОСОБА_3 автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень, таким чином останньому було заподіяно шкоду.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 на законних підставах володів автомобілем VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номерний знак НОМЕР_2 , має довіреність від 29.05.2017 року видану ОСОБА_4 , керував цим транспортним засобом в момент скоєння ДТП, він є таким, що має право на отримання страхового відшкодування.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, 22 червня 2020 року представник позивача адвокат Рязанов Л.Г. звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання призначеного на 22.06.2020 року без його участі та участі позивача, в зазначеній заяві просив стягнути також витрати на отримання правової допомоги - 16513,81 грн., які складаються з гонорару адвоката в розмірі 11250 грн. та додаткової винагороди адвоката -5263,81 грн., додатком до заяви були: угода про надання правової допомоги, акт виконаних робіт (а.с.181-183). До самої позовної заяви такі документи не додавалися.

Відповідно до частини 9 статті 83 ЦПК України копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Матеріали справи не містять доказів підтвердження направлення таких доказів іншій стороні. В судовому засіданні представник відповідача посилалася на те, що таких доказів страхова компанія не отримувала.

За таких обставин, підстави для відшкодування витрат на правову допомогу не вбачається.

Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відшкодуванні на користь позивача витрат на правову допомогу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції залишено без змін, а скарги без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Оскільки у задоволенні апеляційних скарг відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2020 року.

Судді Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк