Провадження №2/748/23/20
Єдиний унікальний № 748/1961/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2020 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого - судді: Меженнікової С.П.,

при секретарі: Красній О.А.,

з участю представника відповідача ПАТ «Банк «Київська Русь» адвоката Чернюка В.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И В:

25 липня 2019 року, згідно поштового штемпелю, представник позивача адвокат Кілічава Т.М. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь» на користь ОСОБА_1 :

- кошти за Договором № 14495-44.20 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» від 23 лютого 2015 року в сумі 5 000,00 євро;

- відсотки за Договором № 14495-44.20 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» від 23 лютого 2015 року в сумі 1 545,76 євро;

- кошти за Договором № 14501-44.20 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» від 23 лютого 2015 року в сумі 20 628,3 євро.

- відсотки за Договором № 14501-44.20 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» від 23 лютого 2015 року в сумі 6377,25 євро.

Свої вимоги мотивувала тим, що 23 лютого 2015 року за договором банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» № НОМЕР_1 ОСОБА_1 внесла в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в сумі 5 000 євро під 7 % річних зі строком повернення вкладу до 23 березня 2015 року. Для розміщення Вкладу Банк відкрив Вкладнику рахунок № НОМЕР_2 . Цього ж дня ОСОБА_1 за іншим договором банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» № НОМЕР_3 внесла в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в сумі 29 000 євро під 7 % річних зі строком повернення вкладу до 23 березня 2015 року. Для розміщення данного Вкладу Банк відкрив Вкладнику рахунок № НОМЕР_4 . Перерахування вказаних коштів підтверджується меморіальними ордерами № 3 та № 4 від 23.02.2015. 19 березня 2015 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних». 16 липня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь», які 05 грудня 2016 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду визнанні протиправними та скасованні. 08 червня 2016 року постановою Вищого адміністративного суду України постанову апеляційної інстанції в цій частині було залишено в силі. Оскільки рішенням суду було визнано протиправними та скасовано постанову Правління НБУ від 19.03.2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та постанову Правління НБУ від 16.07.2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь», а отже Банк функціонує в якості діючої банківської установи, тому позов позивачем пред`явлено саме до Банку. Також зазначає, що оскільки підстав для застосування обмежень, встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в отриманні коштів за вкладами не має, строк вкладу є закінченим, то кошти по Договору та нараховані відсотки підлягають поверненню позивачу.

29 серпня 2019 року, в установлений в ухвалі строк, відповідачем ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» - Стрюковою І.О., подано відзив на позов, в якому зазначає про безпідставність та необґрунтованість позову про стягнення коштів з ПАТ «Банк «Київська Русь», оскільки останній перебуває в процедурі ліквідації, що зумовлює для вкладників/кредиторів настання відповідних правових наслідків - виникнення спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Тобто, в банках, в яких запроваджена тимчасова адміністрація та ліквідація, грошові кошти за вкладами повертаються не в порядку передбаченому нормами ЦК України про банківський вклад, а в порядку, передбаченому нормами спеціального закону - Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Так, 19.03.2015 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №61 про запровадження в Банку з 20.03.2015р. тимчасової адміністрації. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.07.2015 № 138 « Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку» було розпочато процедуру ліквідації Банку з 17.07.2015 по 16.07.2016 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» - Волкову О.Ю. 23 червня 2016 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних № 1085 було продовжено строки здійснення процедури ліквідації Банку до 16.07.2018 включно. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1706 від 01.09.2016 було змінено уповноважену особу Фонду та з 05.09.2016 делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» - Білій Ірині Володимирівні. 18 червня 2018 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних №1684 було продовжено строки здійснення процедури ліквідації Банку до 16.07.2020 включно. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3382 від 17.12.2018 було змінено уповноважену особу Фонду та з 18.12.2018р. делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» - Стрюковій Ірині Олександрівні. Отже, з 20.03.2015 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі- Фонд) проводить процедуру виведення ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» з ринку. При цьому, інформація та повноваження Фонду по виведенню Банку з ринку була зареєстрована у встановленому законом порядку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та є чинною на теперішній час, а відтак, достовірною та обов`язковою для невизначеного кола осіб. Оскільки, прийняті по відношенню до ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є чинними, на даний час відсутні будь-які правові підстави для припинення їх виконання, а разом з цим і припинення проведення визначених цими рішеннями та Законом процедур, та зокрема - процедури ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ». Отже, після запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Київська Русь» та початку процедури ліквідації Банку, останній здійснює свою діяльність на підставі спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який встановлює процедуру щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і їх ліквідації. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також, у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами/вкладниками, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах (аналогічний висновок міститься в постанові ВСУ від 20.01.16 у справі №6-2001ц15). Відповідно, вкладники Банку мають право отримати свої вклади виключно в порядку, передбаченому ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та іншими спеціальними нормативно-правовими актами: шляхом отримання гарантованої суми, через банки агенти, та/або в порядку черговості задоволення вимог кредиторів, якщо сума вкладу перевищує розмір гарантованої суми. У своїй постанові від 08.02.2018 р. у справі № 308/3282/15-ц Верховний Суд висловив свою правову позицію щодо стягнення коштів після запровадження в банку тимчасової адміністрації та ліквідації: «якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 20.01.2015 №6-2001цс15, від 13.06.2016 № 6-1123цс16, від 12.04.2017 № 6-350цс17. Вказана правова позиція є незмінною і правових підстав для відступлення від цієї позиції касаційний суд не знаходить». Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справах №761/20903/15-ц, № 553/2630/15-ц. Також зазначає, що позивачка скористалася своїм правом та звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» із заявою (Вх.№12060 від 04.08.2015р.) про включення її кредиторських вимог до акцептованого реєстру кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь», які були акцептовані та включені до 4-ї черги. Враховуючи запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ «Банк Київська Русь», та висновки Верховного Суду щодо неможливості стягнення коштів, позов про стягнення коштів з ПАТ «Банк «Київська Русь», вважає відповідач безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного просить в задоволенні позову відмовити ( а.с. 62-65).

12 вересня 2019 року, згідно поштового штемпеля, представником позивача адвокатом Кілічава Т.М. подано відповідь на відзив, який не підписаний, де зазначає, що відзив Уповноваженої особи ФГВФО по справі є необгрунтованим та таким, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права. Вказує, що постанови Правління НБУ від 19.03.2015 № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16.07.2015 № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», скасовані судовим рішенням, а тому втратили юридичну силу та не створюють правових наслідків. Вважає, що рішення Фонду від 17.07.2015 року №138 та від 23.06.2016 №1085 про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, які прийняті на підставі скасованих у судовому порядку постанов Правління НБУ від 19.03.2015 р. № 190 та від 16.07.2015 № 460 також не створюють правових наслідків. На сьогоднішній день банківська ліцензія не є відкликаною і процедура ліквідації жодним органом не оголошена. Вважає, що підстав для застосування обмежень в отриманні коштів вкладів, встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не має та строк вкладу є закінченим, то кошти по Договору та нараховані відсотки підлягають поверненню. При цьому посилається на постанову Верховного Суду від 18 березня 2019 року по справі № 758/3419/15-ц, де зазначено, що відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку-боржника може мати своїм наслідком закінчення виконавчого провадження, а не відстрочення виконання судового рішення, а отже, відсутні підстави для відстрочення виконання судового рішення до моменту остаточного вирішення справ № 826/22323/15 та № 826/171/17, або повернення ПАТ «Банк «Київська Русь» банківської ліцензії на право здійснення банківських операцій. Вкладник за договором банківського вкладу є споживачем фінансових послуг, на нього розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів». Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16, Постанові Волинського Апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року по Справі № 154/2153/18, Постанові Апеляційного суду Львівської області від 16 липня 2018 року по справі № 442/2235/18, Постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 461/2248/17. Відповідно до роз`яснень, які містяться у 4.2 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відповідно до положення ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» оформлення договорів про залучення фінансових активів (коштів) інших осіб відноситься до фінансової послуги, і позивач у спорах, які виникають із виконання таких договорів, є споживачем таких послуг. Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про захист своїх прав як сторони за договором банківського вкладу, тобто споживача фінансових послуг. Посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 15, 16, 533, 626, 629, 638, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК, ст. 179, 278 ЦПК, просить позов задовольнити (а.с. 94-97).

У запереченнях на відповідь на відзив, відповідачем зазначено, що обґрунтування у відповіді на відзив є безпідставні та суперечать правовим висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 18.10.2018 №910/5516/16, в яких зазначено наступне: «32. Аналіз приписів статті 15 Закону України "Про Національний банк України" та ст.34, 36, 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дозволяє зробити висновок про те, що рішення, прийняті Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення комерційного банку до категорії неплатоспроможних рішення про введення тимчасової адміністрації у такому банку та рішення про призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в такому банку є самостійними актами Фонду, як органу управління неплатоспроможним банком, які приймаються в межах повноважень Фонду в порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та відповідно затвердженого Фондом плану врегулювання, а тому не є за своєю правовою природою частиною складного юридичного факту та не можуть бути автоматично визнані протиправними та скасовані у зв`язку із скасуванням адміністративним судом постанови Правління Національного банку України про віднесення відповідного комерційного банку до категорії неплатоспроможних. Зазначені рішення Фонду підлягають самостійній оцінці у разі їх оскарження до адміністративного суду із здійсненням судом правового аналізу таких рішень на предмет їх законності. 33. Така правова позиція Верховного Суду України має місце у постанові від 27.06.2017 в адміністративній справі №21-3739а16 про те, що скасування постанов Правління Національного банку України не має наслідком автоматичного скасування рішень Фонду, прийнятих відповідно до вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у зв`язку з віднесенням Національним банком України комерційного банку до категорії неплатоспроможних, оскільки такі рішення Фонду потребують окремого правового аналізу із оновленням підстав їх протиправності. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає за обхідне відступати від зазначеного правового висновку при розгляді справи №910/5516/16.» Таким чином, оскільки прийняті по відношенню до ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є чинними, на даний час відсутні будь- які правові підстави для припинення їх виконання, та відповідно враховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду, позов про стягнення коштів з ПАТ «Банк Київська Русь» вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню ( а.с. 121-122 ).

Ухвалою суду від 31 липня 2019 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову, відмовлено.

Ухвалою суду від 08 серпня 2019 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 вересня 2019 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

21 лютого 2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача подано заяву про перенесення розгляду даної справи до розгляду Верховним Судом справи №826/22323/15 за позовом ОСОБА_2 до НБУ України про визнання протиправними та скасування постанов Правління НБУ №190 від 19.03.2015 та №460 від 16.07.2015, яке підлягає врахуванню по даній справі. В задоволенні клопотання представника позивача про перенесення розгляду справи відмовлено протокольною ухвалою суду від 21.02.2020. За вказаних представником позивача обставин, підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи суд не знайшов. Суд ухвалив, про продовження розгляду справи у відсутності сторони позивача на підставі наявних у справі доказів, на які посилалися сторони, в тому числі і з урахування позиції сторони позивача, яка викладена у позові, відповіді на відзив та письмових пояснень, а тому розгляд справи у відсутності сторони позивача, на думку суду, не порушить права позивача.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, в задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, викладених у відзиві та в запереченнях на відповідь на відзив, Додатково пояснив, що Фондом позивачу виплачено 200 000,00 грн, і за одним договором банківського вкладу, де було вкладено 5000,00 євро, розрахунок з позивачем проведено повністю, а за іншим договором, де було вкладено 29000,00 євро частково. Що стосується посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду у справі № 758/3419/15-ц, то зазначив, що дана правова позиція не має жодного відношення до даної справи.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 лютого 2015 року за договором № 14495-44.20 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015», укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь», позивач розмістила у банку вклад в розмірі 5 000,00 євро. Для розміщення Вкладу Банк відкрив Вкладнику рахунок № НОМЕР_2 ( а.с.7-8).

Вищезазначені грошові кошти в сумі 5 000,00 євро, відповідно до меморіального ордеру № 3 від 23 лютого 2015 року були перераховані на рахунок позивача ( а.с.11).

За договором №14501-44.20 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015», укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь», позивач розмістила у банку вклад в розмірі 29 000.00 євро. Для розміщення Вкладу Банк відкрив Вкладнику рахунок № НОМЕР_4 ( а.с.9-10).

Вищезазначені грошові кошти в сумі 29 000.00 євро, відповідно до меморіального ордеру № 4 від 23 лютого 2015 року були перераховані на рахунок позивача ( а.с.11).

Згідно виписок від 22.08.2019 по особовим рахункам ОСОБА_1 № 051 та № 052, позивачу 24.06.2015 відшкодована гарантована сума вкладу за договором № 14495-44.20 від 23.02.2015 в сумі 5000,00 євро, а за договором №14501-44.20 від 23.02.2015 - 1618,28 євро, баланс рахунку № НОМЕР_2 на кінець звітного періоду становить - 0.00, а по рахунку № НОМЕР_4 27 381,72 євро ( а.с.84-85)

19 березня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних, прийнято рішення № 61 про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ( а.с.71-72).

15 червня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 116 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» по 19.07.2015 (включно) а.с.73.

17 липня 2015 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 138, припинено здійснення тимчасової адміністрації з 17 липня 2015 року та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання (а.с.74-75)

23 червня 2016 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних № 1085 продовжено строки здійснення процедури ліквідації Банку до 16.07.2018 року включно ( а.с.76).

18 червня 2018 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних №1684 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» по 16.07.2020 включно (а.с.77).

17 грудня 2018 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3382 було змінено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку та з 18.12.2018 делеговано повноваження уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» - Стрюковій Ірині Олександрівні ( а.с.78-79).

Інформації про оскарження зазначених вище рішень Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, матеріали справи не містять, про оскарження даних рішень також не повідомляли і учасники судового процесу.

Згідно частини 1, 3 статі 92 Цивільного кодексу України - юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закон України "Про банки і банківську діяльність"- банківська система України складається з Національного банку України та інших банків, а також філій іноземних банків, що створені і діють на території України відповідно до положень цього Закону та інших законів України.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про Національний банк України" - Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Частина 1 статті 15 цього ж Закону вказує, що Правління Національного банку приймає рішення про віднесення банку до категорії проблемних або неплатоспроможних (пункт 1 частини 1 цієї статті).

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції станом на 20.03.2015 встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (частина 1 статті 1).

Частина 1 статті 2 цього ж Закону вказує, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17 частини 1 цієї статті).

Відповідно до частин 1, 3,4,5 статті 34 цього ж Закону, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно. Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системно важливих банків - шість місяців. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно частин 1,2 статті 36 цього ж Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Відповідно до частин 2,3 статті 37 зазначеного вище Закону, уповноважена особа Фонду має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом (пункти 1, 2 частини 2 цієї статті). На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку (пункт 1 частини 3 цієї статті).

Аналіз приписів статті 15 Закону України "Про Національний банк України" та статей 34, 36, 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дозволяє зробити висновок про те, що рішення, прийняті Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення комерційного банку до категорії неплатоспроможних, рішення про введення тимчасової адміністрації у такому банку та рішення про призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в такому банку є самостійними актами Фонду, як органу управління неплатоспроможним банком, які приймаються в межах повноважень Фонду в порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та відповідно до затвердженого Фондом плану врегулювання, а тому не є за своєю правовою природою частиною складного юридичного факту та не можуть бути автоматично визнані протиправними та скасовані у зв`язку із скасуванням адміністративним судом постанови Правління Національного банку України про віднесення відповідного комерційного банку до категорії неплатоспроможних. Зазначені рішення Фонду підлягають самостійній оцінці у разі їх оскарження до адміністративного суду із здійсненням судом правового аналізу таких рішень на предмет їх законності.

Така правова позиція Верховного Суду України має місце у постанові від 27.06.2017 в адміністративній справі №21-3739а16 та постанові Верховного Суду від 18.10.2018 в господарській справі №910/5516/16.

Отже, виходячи із зазначених правових позицій, суд не може погодитися з твердженнями представника позивача, що скасування адміністративним судом постанови Правління НБУ № 190 від 19.03.2015 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та постанови Правління НБУ № 460 від 16.07.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь», має наслідком автоматичного скасування рішень Фонду. Як зазначалося, такі рішення Фонду потребують окремого правового аналізу із встановленням підстав їх протиправності. Учасники судового процесу про оскарження зазначених вище рішень Фонду суд не повідомляли і матеріали справи даної інформації не містять.

Як встановлено судом, з 20 березня 2015 року у ПАТ «Банк Київська Русь» запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру його ліквідації (а.с.71-72).

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах (постанова ВСУ від 20.01.2016 р. №6-2991 ц 15).

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до п. 1, 2 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Згідно з ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

У ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи даний спір суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, котрі викладені у постановах Верховного Суду від 08.02.2018 р. (справа №308/3282/15-ц) та від 14.02.2018 р. (справа 761/20903/15-ц) відповідно до яких, якщо на момент ухвалення рішення судом у банк вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру його ліквідації, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Виходячи з вищевикладеного, суд не може погодитися з доводами представника позивача, що після скасування адміністративним судом постанов Правління НБУ, ПАТ «Банк Київська Русь» функціонує в якості діючої банківської установи та, що стягнення з банку коштів (депозиту) має відбуватися на підставі загальних норма ЦК України та умов депозитних договорів.

Посилання представника позивача на правову позицію, вкиладену у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року по справі № 758/3419/15-ц, є безпідставним, оскільки стосується інших правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з того, що з 20.03.2015 р. Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру ліквідації ПАТ «Банк Київська Русь». На момент ухвалення рішення судом у банк було введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру його ліквідації, що відповідно до вищевказаних норм Закону та висновків Верховного Суду унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», котрий є приорітетним відносно інших законодавчих актів України та визначає черговість задоволення вимог кредиторів.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є безпідставними, так як не грунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі через Чернігівський районний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 28.02.2020.

Суддя: С.П. Меженнікова