ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року

м. Черкаси

Справа № 700/114/20
Провадження № 22-ц/821/1172/20
Категорія: 311000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Єльцова В.О.

за участю секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Дашуківські Бентоніти»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференціїапеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дашуківські Бентоніти» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 травня 2020 року (ухваленого в приміщенні Звенигородського районного суду Черкаської області під головуванням судді Сакун Д.І.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дашуківські Бентоніти» до ОСОБА_1 про стягнення отриманих коштів у вигляді заробітної плати,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

14 лютого 2020 року Публічне акціонерне товариство «Дашуківські Бентоніти» звернулося до Звенигородського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення отриманих коштів у вигляді заробітної плати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 був звільнений із посади члена правління ПАТ «Дашуківські Бентоніти» 16 листопада 2015 року на підставі п.5 ст.41 КЗпПУ. Проте, після звільнення з 01 листопада 2015 року і до 01 листопада 2018 року, вказує позивач, ОСОБА_1 було безпідставно нараховано та виплачено заробітну плату в розмірі 224000,00 грн.

Вважаючи, що заробітна плата була виплачена за відсутності трудового договору та без законних на це підстав, ПАТ «Дашуківські Бентоніти» вважає, що вищевказана сума грошових коштів підлягає стягненню з ОСОБА_1 , як безпідставно сплачена згідно ст.1212 ЦК України.

З метою захисту своїх порушених прав, ПАТ «Дашуківські Бентоніти» звернулося до Звенигородського районного суду Черкаської області із вказаним позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги заявою від 31.03.2020 року, остаточно просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь безпідставно отримані кошти у вигляді заробітної плати у розмірі 224000,00 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 5 травня 2020 року в задоволенні позову ПАТ «Дашуківські Бентоніти» - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що позивачем не доведено в ході розгляду справи належними та допустимими доказами наявність передбачених ст.ст.1212,1215 ЦК України підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 224000,00 грн.

Також суд першої інстанції послався на те, що між сторонами існували трудові відносини, що підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , які є чинними на момент розгляду справи. Доказів проведення звільнення відповідача 16 листопада 2015 року і доведення наказу про звільнення до відому ОСОБА_1 , не надано. Також суд першої інстанції констатував у рішенні, що положення ст. 1212 ЦК України, як підстава для задоволення позову, можуть застосовуватися лише у випадку наявності між сторонами стосунків, які не мають договірного характеру.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 5 червня 2020 року ПАТ «Дашуківські Бентоніти», вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для її вирішення,таким, що винесено із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просило йогоскасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ПАТ «Дашуківськиі бентоніти», а також стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача понесені товариством судові витрати по справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що наданими до суду першої інстанції доказами в сукупності підтверджується обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Дашуківські Бентоніти» про стягнення безпідставно отриманих ОСОБА_1 коштів у вигляді заробітної плати за період з 17 листопада 2015 року (з наступного дня після звільнення) по 30 червня 2018 року (дати, до якої ОСОБА_1 безпідставно отримувались кошти від ПАТ «Дашуківські Бентоніти»), оскільки заробітна плата відповідачу була виплачена за відсутності трудового договору між сторонами та без законних на це підстав, тому вона підлягає стягненню з відповідача як безпідставно сплачена згідно зі ст. 1212 ЦК України.

Апелянт також зазначає, що кошти не були виплачені позивачем відповідачу добровільно, оскільки єдиним належним підписантом наказів на виплату заробітної плати з 09 листопада 2015 року і по теперішній час є голова правління ОСОБА_2 , яким жодних наказів про виплату заробітної плати ОСОБА_1 не видавалось (як і будь-яких інших документів у правовідносинах з ОСОБА_1 ).

Апелянт вказує на недобросовісність зі сторони відповідача, оскільки з 09 листопада 2015 року заробітна плата нараховувалася відповідно до наказів, виданих невідомими не уповноваженими на це особами, не виключно, що і самим відповідачем.

Відзив на апеляційну скаргу

30 липня 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_1 посилається на те, що рішення Звенигородського районного суду Черкаської області відповідає всім нормам матеріального та процесуального права, є аргументованим, постановленим на зібраних по справі доказах, яким судом надано належну правову оцінку, а тому просить залишити його в силі, а апеляційну скаргу ПАТ «Дашуківські Бентоніти» - без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено та підтверджується наявними матеріалами справи, що Статутом ПАТ «Дашуківські Бентоніти», затвердженим загальними зборами акціонерів від 08 квітня 2011 року передбачено, що Правління є колегіальним виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю, є підзвітним Загальним зборам і Наглядовій раді Товариства та організовує виконання їх рішень (п.7.5.1. Статуту) (а.с.7-17).

До складу Правління входять Голова Правління та члени Правління (п. 7.5.2. Статуту).

Обрання та відкликання повноважень Голови та членів Правління здійснює Наглядова рада у порядку передбаченому чинним законодавством (п. 7.5.3. Статуту).

Відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 01 лютого 2014 року переведений на посаду заступника голови Правління ПАТ «Дашуківські Бентоніти».

31 грудня 2018 року ОСОБА_1 звільнений з роботи за згодою сторін на підставі п.1. ст. 36 КЗпПУ.

Відповідно до рішення Наглядової ради ПАТ «Дашуківські Бентоніти», оформленого протоколом засідання №16112015-2 від 16 листопада 2015 року ОСОБА_1 був звільнений з посади члена правління ПАТ «Дашуківські Бентоніти» на підставі п. 5 ст. 41 КЗпПУ (а.с.18).

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Дашуківські Бентоніти»не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Статтею 1212 ЦК України визначені випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

(Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року, провадження № 61-27775св18), про що обгрунтовано зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні.

Як встановлено судом першої інстанції, з 01 лютого 2014 року ОСОБА_1 був переведений на посаду заступника голови Правління ПАТ «Дашуківські Бентоніти». 31 грудня 2018 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи за згодою сторін на підставі п.1. ст. 36 КЗпПУ, про що був зроблений відповідний запис у трудовій книжці відповідача.

Позивач, в обгрунтування своїх вимог посилається на рішення Наглядової ради ПАТ «Дашуківські Бентоніти», оформленого протоколом засідання №16112015-2 від 16 листопада 2015 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений з посади члена правління ПАТ «Дашуківські Бетоніти» на підставі п. 5 ст. 41 КЗпПУ.

Проте, із сторони позивача на адресу суду не було надано об`єктивних і належних доказів звільнення ОСОБА_1 відповідно до вимог діючого трудового законодавства, саме з підстав вказаного рішення за наказом керівника підприємства. Такий наказ в матеріалах справи відсутній.

В порушення вимог ст.81 ЦПК України, яка покладає обов`язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ПАТ «Дашуківські Бентоніти» на адресу суду не було надано доказів набуття ОСОБА_1 грошових коштів у вигляді заробітної плати в зазначеному позивачем розмірі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Звертаючись до суду з даним позовом, ПАТ «Дашуківські Бетоніти» посилалося на те, що заробітна плата була виплачена відповідачеві за відсутності між сторонами трудового договору та без законних на це підстав, що свідчить про безпідставність набуття відповідачем грошових коштів, однак, як об`єктивно встановлено сукупністю наявних по справі доказів між сторонами існували трудові правовідносини до моменту звільнення ОСОБА_1 31 грудня 2018 року з роботи за згодою сторін на підставі п.1. ст. 36 КЗпПУ.

Оскільки правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані на рівні правочину (трудовий договір), що виключає застосування положень статті 1212 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дашуківські Бентоніти» коштів у порядку статті 1212 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги ПАТ «Дашуківські Бентоніти» суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дашуківські Бентоніти» залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 5 травня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дашуківські Бентоніти» до ОСОБА_1 про стягнення отриманих коштів у вигляді заробітної плати залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції -залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.О. Єльцов

/Повний текст постанови виготовлений 27 листопада 2020 року/