Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3450/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30.11.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Надопта А.А., при секретарі Онисько С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини інваліда,-

В С Т А Н О В И В :

13.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2015 рік. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом зі позивачкою ОСОБА_1 та перебувають на її повному утриманні.

Згідно Рішення суду від 27.02.2015 року у справі №299/273/15-ц шлюб, укладений 25.01.2003 року, між стронами- розірвано.

Рішенням Виноградівського районного суду від 23.10.2015 року у справі №299/2359/15-ц вирішено стягувати із відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2004 року народження в розмірі по 700,00 грн., а також аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , 2006 року народження в розмірі по 1200,00 грн. та додаткові витрати на лікування та догляд останньої у розмірі по 500,00 грн., оскільки дочка є дитиною-інвалідом, внаслідок ДТП, що мало місце 03.02.2015 року. Дитина отримала посттравматичний церебрастенічний синдром у поєднанні з розладом поведінки, емоцій та сну. Як вбачається із медичної документації дитина грубо дезорієнтована, неадекватна, періодично збуджена. Лікарями рекомендована ціла низка заходів та медичних препаратів, продовження стаціонарного лікування із залученням невропатолога, психотерапевта, педіатра.

Наразі відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, які присуджені йому рішенням суду від 23.10.2015 року за 3 (три) місяці. А утримання дитини-інваліда, як правило, пов`язане з серйозними додатковими витратами на медичне обслуговування, спеціалізоване обладнання, лікування, реабілітацію, оплату стороннього догляду.

Відповідач ОСОБА_3 має змогу надавати матеріальну допомогу своїм дітям, оскільки постійно працює на заробітках в Угорщині, однак ухиляється від утримання дітей.

Позивачка ОСОБА_1 ніде не працює, перебуває вдома із хворою дитиною-інвалідом.

На лікування та догляд доньки ОСОБА_6 , 2006 р.н., необхідні додаткові витрати: вітамінізоване харчування, гігієнічні засоби, лікувальні засоби та витрати на поїздки до лікарів.

Тому позивачка змушена звернутися до суду із позовом про збільшення стягуваних із відповідача ОСОБА_3 аліментів на утримання двох дітей та постійне стягнення додаткових витрат на лікування дитини-інваліда.

Із часу стягнення аліментів рішенням Виноградівського районного суду від 23.10.2015 року обставини, що мали значення для визначення судом розміру грошового утримання з батька для дітей, істотно змінилися.

Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, Ухвалою суду від 26.10.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін.

Позивач ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд за її відсутності, та просила суд заявлені позовні вимоги задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті Виноградівського районного суду про причину неявки суду не повідомив.

За вказаних обставин суд, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.12, 13, 44, 76-82ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Судом встановлено, з відповідачем ОСОБА_3 , позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2015 рік. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7), які проживають разом зі позивачкою ОСОБА_1 та перебувають на її повному утриманні.

Згідно Рішення суду від 27.02.2015 року у справі №299/273/15-ц шлюб, укладений 25.01.2003 року, між стронами- розірвано.

Рішенням Виноградівського районного суду від 23.10.2015 року у справі №299/2359/15-ц вирішено стягувати із відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2004 року народження в розмірі по 700,00 грн., а також аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , 2006 року народження в розмірі по 1200,00 грн. та додаткові витрати на лікування та догляд останньої у розмірі по 500,00 грн., оскільки дочка є дитиною-інвалідом, внаслідок ДТП, що мало місце 03.02.2015 року (а.с.9-12). Дитина отримала посттравматичний церебрастенічний синдром у поєднанні з розладом поведінки, емоцій та сну. Як вбачається із медичної документації дитина грубо дезорієнтована, неадекватна, періодично збуджена. Лікарями рекомендована ціла низка заходів та медичних препаратів, продовження стаціонарного лікування із залученням невропатолога, психотерапевта, педіатра.

Наразі відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, які присуджені йому рішенням суду від 23.10.2015 року за 3 (три) місяці. А утримання дитини-інваліда, як правило, пов`язане з серйозними додатковими витратами на медичне обслуговування, спеціалізоване обладнання, лікування, реабілітацію, оплату стороннього догляду.

Відповідач ОСОБА_3 має змогу надавати матеріальну допомогу своїм дітям, оскільки постійно працює на заробітках в Угорщині, однак ухиляється від утримання дітей.

Позивачка ОСОБА_1 ніде не працює, перебуває вдома із хворою дитиною-інвалідом.

На лікування та догляд доньки ОСОБА_6 , 2006 року народження, необхідні додаткові витрати: вітамінізоване харчування, гігієнічні засоби, лікувальні засоби та витрати на поїздки до лікарів.

Тому позивачка змушена звернутися до суду із позовом про збільшення стягуваних із відповідача ОСОБА_3 аліментів на утримання двох дітей та постійне стягнення додаткових витрат на лікування дитини-інваліда.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини відповідно до ст. 150 СК України, є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Також згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Із часу стягнення аліментів рішенням Виноградівського районного суду від 23.10.2015 року обставини, що мали значення для визначення судом розміру грошового утримання з батька для дітей, істотно змінилися.

На даний час розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_3 є недостатнім для забезпечення дітьми всім необхідним, оскільки є нижчим за мінімальний гарантований їх розмір, а тому безумовно підлягає збільшенню. Також суд враховує і те, що з часу призначення аліментів діти подорослішали та потребують більшого матеріального забезпечення, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до нього та з урахуванням вікових особливостей дітей зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивачки ОСОБА_1 у сторону його погіршення.

Натомість відповідач ОСОБА_3 є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати не надано, що свідчить про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу своїм дітям.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного з урахуванням вимог ст.ст. 182, 183 СК України, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 2500 грн. щомісячно, а на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно з наступною індексацією, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 додаткових витрат на дитину в розмірі 1500 гривен щомісячно, суд приходить до наступного.

Згідно із ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, виписками з історії хвороби дитини, тощо).

Зокрема, позивач ОСОБА_1 навела особливі обставини, які свідчать про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані хворобою та каліцтвом дитини.

З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання дочки у зазначеному позивачем розмірі, оскільки позивачем належно сформовано доказову базу щодо понесення нею саме додаткових витрат на утримання дитини, тобто на витрати на її спеціальне лікування, враховуючи, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку.

З урахуванням вищевикладеного, аналізуючи наведені норми законів та докази по справі, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини обґрунтованими, а відтак позов в цій частині також підлягає до задоволення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, від оплати яких було звільнено позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини інваліда -задоволити.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Виноградівського районного суду за №299/2359/15-ц від 23.10.2015 року та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 грн., на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) додаткові витрати постійно на лікування та догляд за дитниною інвалідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно з наступною індексацією.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні) на користь держави 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) судового збору.

Відкликати з Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, виконавчий лист за №299/2359/15-ц, виданий Виноградівським районним судом 04.11.2015 року.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийА. А. Надопта