Справа № 243/8652/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, винагороди за підсумками роботи,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, винагороди за підсумками роботи. Обґрунтувала свої вимоги тим, що 08 липня 2016 року її прийнято на посаду електромеханіка дільниці ІІ групи у виробничий підрозділ «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Згідно наказу від 25 квітня 2017 року № 265 та виданого на його підставі наказу СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» від 28 квітня 2017 року № 645-НЗ-1 «Про деякі питання діяльності регіональної філії «Донецька залізниця», виробничий підрозділ «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» разом зі всіма іншими підприємствами СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» було ліквідовано з 17 липня 2017 року, а її звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату.

На день звільнення та на теперішній час власником позивачу нарахована, але не виплачена заробітна плата з березня 2017 року по 17 липня 2017 року, а також грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку та одноразова грошова вихідна допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку.

Відповідно до наказу № Ц-2025/1666-17 від 11 липня 2017 року, ПАТ «Укрзалізниця» зобов`язалось виплатити працівниками регіональних філій винагороду за підсумком роботи за 2016 рік,у відсотках до посадового окладу, який склався на кінець 2016 року, враховуючи виконання показників роботи за 2016 рік. Також у вказаному наказі наведено, що виплату винагороди проводити з дотриманням вимог, обумовлених Положеннями про винагороди за підсумками роботи за рік, яке є невід`ємною частиною Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України і профспілками. У наказі також вказано, що відповідну виплату провести у липні поточного року, разом із заробітною платою за липень 2017 року. Такі саме відомості опубліковані в мережі Інтернет на офіційній сторінці Профспілки залізничників та транспортних будівельників України за адресою: http://zalp.org.ua/content/blogcategory/66/166/lang,english/. Відповідно до вказаного Положення, виплати винагороди проводиться згідно з рішенням керівництва Укрзалізниці, погодженим з Радою профспілки залізничників і транспортних будівельників України при умові забезпечення виконання обсягу роботи за рік за наявності прибутку в цілому по Укрзалізниці. Винагорода виплачується за результатами роботи календарного року після проведення підсумків фінансово-господарської діяльності. Винагорода за підсумком роботи зща рік виплачується працівникам, які знаходяться в штаті підприємства і пропрацювали весь календарний рік.

Згідно з Додатком до наказу № Ц-2025/1666-17 від 11 липня 2017 року, винагорода за 2016 рік для працівників регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» проводиться розмірі 52,5 % від окладу за грудень 2016 рік.

Крім того, при порушенні термінів виплати заробітної плати роботодавець зобов`язаний виплатити працівнику компенсацію за втрату заробітної плати у зв`язку з інфляцією. Компенсація частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Компенсація громадянам доходів у разі їх несвоєчасної виплати, здійснюється відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Порядок проведення такої компенсації, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Відповідно до наведеного Порядку, сума компенсації на нараховану до виплати заробітну плату за березень-липень 2017 року, згідно зведеній таблиці індексів споживчих цін за останні роки складає 3613,53 грн.

Тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 10857,75 грн., суми грошової компенсації за 18 днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 3459,78 грн., суми вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку в сумі 5323,29 грн., суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з березня 2017 року по липень 2019 року на нараховану до виплати заробітну плату за березень-липень 2017 року у розмірі 3613,63 грн., а також винагороду за підсумками роботи за 2016 рік у розмірі 2130,98 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, а слухання справи проводити за його відсутності.

Так, 29 серпня 2019 року представником відповідача ОСОБА_2 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволення позовних вимоги позивача, з наступних підстав.

З 16.03.2017 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов здійснення господарської діяльності СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного та автомобільного сполучення відповідно до рішення Радин національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року № 62/2017 нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» №996-ХІУ від 16 липня 1999 року, передбачено, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. П.2.1, 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. №88 (надалі Інструкції № 88), передбачено, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Бухгалтерський облік підприємства повністю залежить від первинних документів, які оформлюються відповідно до Інструкції № 88.

Наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 затверджені та введені в дію типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, а саме:

1. N П-1 "Наказ (розпорядження) про прийняття на роботу".

2. N П-3 "Наказ (розпорядження) про надання відпустки".

3. N П-4 "Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту)".

4. N П-5 "Табель обліку використання робочого часу".

5. N П-6 "Розрахунково-платіжна відомість працівника".

6. N П-7 "Розрахунково-платіжна відомість (зведена)".

Для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, відповідно до Закону України «Про оплату праці» здійснюється нарахування кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, за фактично відпрацьований час. На виконання законних вимог, роботодавець зобов`язаний вести облік робочого часу. Такий облік дозволяє визначити кількість годин, відпрацьованих кожним найманим працівником. Підрахунок кількості відпрацьованого часу ведуть у Табелі обліку робочого часу.

Отже, табель обліку робочого часу є первинним документом, відповідно до даних якого здійснюється нарахування заробітної плати та інших виплат.

За першу половину березня позивачу нарахований та виплачений аванс у сумі 1748,16 грн., який позивач отримав в касі СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця», згідно з касовим ордером № 2137 від 18 вересня 2017 року, в зв`язку з чим заборгованість з заробітної плати перед позивачем за період друга половина березня липень 2017 року у відповідача відсутня, оскільки нарахування заробітної плати не здійснювалось через відсутність первинних документів.

Надані позивачем копії розрахунку з заробітної плати виготовлені на непідконтрольній українській владі території м. Ясинувата. Зазначає, що 17.03.2017 року адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень ( АДРЕСА_1 ) була захоплена невідомими особами так званої «ДНР», у зв`язку з чим відповідач втратив контроль над структурним підрозділом. Тому сума заборгованості не підтверджена відповідними первинними документами і не нарахована в установленому порядку.

Вимога щодо стягнення винагороди за підсумками роботи за 2016 рік в сумі 2130,98 грн. заявлена безпідставно, позивачем не надано жодних доказів нарахування винагороди, її розмір та ін.. В зв`язку з відсутністю доказів нарахування винагороди, підстави для вимоги про стягнення винагороди є необґрунтованими. Крім того, додана до позовної заяви вказівка № Ц-2-25/1666-17 від 11.07.2017 року підтверджує, що виплата винагороди колишнім працівникам ДП «Донецька залізниця» здійснюється за умови виконання обов`язків на підконтрольній українській владі території.

Згідно з Науково правовим висновком Торговопромислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року, порушення норм трудового законодавства стосовно працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» виникли через форс мажорні обставини і на цій підставі АТ «Укрзалізниця підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених законодавством про працю.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд України в постановах від 23.03.2016 року по справам 6-364цс16, № 6-365 цс 16.

Просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» надати виписку по картковому рахунку позивача, а також зобов`язано Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надати інформацію з Державного реєстру загальнообов`язкового страхування за формою ОК-5.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, винагороди за підсумками роботи, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гідністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2).

Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу.

Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2 ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працювала у Структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця».

17 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнена з роботи на підставі п.1 статті 40 КЗпП України, що підтверджено наявною у матеріалах справи копією трудової книжки.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КЗпП України «Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України « Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».

Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Отже відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець.

Так, відповідно до розрахунків заробітної плати ВП ШЧ Ясинувата «СП ДДЗП» філії «Донецька залізниця» (ідентифікаційний код 40150216), ОСОБА_1 нараховані наступні суми:

- у березні 2017 року 4636,67 грн. (з яких: оплата почасовиків 2727,64 грн., раз. Вин. за вислугу 272,76 грн., оплата простоїв 1251,45 грн., заохоч. ювілейна дата 300,00 грн., матеріальна допомога 84,82 грн.), до виплати 3687,00 грн.;

- у квітні 2017 року 3445,87 грн. (з яких: оплата простоїв 3382,84 грн., матеріальна допомога 63,03 грн.) до виплати 2740,09 грн.;

- у травні 2017 року 3445,87 грн. (з яких: оплата простоїв 3382,84 грн., матеріальна допомога 63,03 грн.) до виплати 2740,09 грн.;

- у червні 2017 року 872,37 грн. (з яких: оплата простоїв 856,41 грн., матеріальна допомога 15,96 грн.), до виплати 693,70 грн.;

- у липні 2017 року 9438,99 грн. (з яких: компенсація за невикористану відпустку 3459,78 грн., оплата простоїв 483,26 грн., матеріальна допомога 172,66 грн., вихідна допомога при звільненні 5323,29 грн.), до виплати 7558,96 грн.

Суд приймає до уваги як належний доказ по справі надані позивачем Розрахункові листи за спірний період 2017 року, відповідно до яких позивачу нараховувалася заробітна плата за час простою, оскільки зазначені документи не мають суперечностей та не викликають у суду сумнівів, щодо їх достовірності, оскільки факт наявності та розмір зазначеної заборгованості із заробітної плати відповідачем не спростовано.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, сума нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати без відрахування необхідних податків та зборів за березень 2017 року складає 4636,67 грн.

Таким чином, загальний розмір нарахованої заробітної плати позивачу відповідачем за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року становить 4636,67 грн.

З огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах до 17 липня 2017 року, при звільненні не отримав всі належні йому платежі, вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

Як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця.

У зв`язку з цим суд відхиляє посилання відповідача на відсутність первинної документації, як підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, з огляду на те, що товариство не має можливості перевірити нарахування та виплату позивачу заробітної плати та усіх належних при звільненні платежів, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на працедавцеві, а не на працівникові. Зазначені вимоги закріплені в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5.

Відповідачем вищезазначені дані не спростовані наданням суду належних доказів, крім того, суд зауважує, що відповідно до норм ст. ст.115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.

Доводи представника відповідача про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі.

Дійсно, 16 січня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» надано Науково-правовий висновок №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з якого виходить, що відсутня вина ПАТ «Українська залізниця» в невиплаті належних працівникові сум при звільненні.

В той же час за змістом правових позицій, які викладені в постановах Верховного Суду України від 23 березня 2016 року по справам №6-364цс16; №6-365цс16 висновки Верховного Суду України зводяться до того, що форс-мажорні обставини свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Але жодним нормативним актом про працю не передбачено підстав для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі.

Наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву Укази Президента України, Рішення ради національної безпеки і оборони України жодним чином не перешкоджали відповідачу проводити виплати заробітної плати позивачу та не містять в собі положень, які б вказували на звільнення відповідача від обов`язку виконувати трудове законодавство по проведенню повного розрахунку при звільненні.

У березні 2017 року позивачу нарахована сума 4636,67 грн., яка згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу врахована для страхового стажу, з чого слідує, що з цієї суми перераховані відповідні податки та збори.

Проте позивач отримав в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року 1748,16 грн., що підтверджується Видатковим касовим ордером № 2137 від 18 вересня 2017 року.

Таким чином, за відрахуванням податків та зборів розмір заробітної плати, яка належала до виплати позивачу у березні 2017 року становить 3687,00 грн., з розрахунку (4636,67 грн. 18% ПДФО 1,5% військовий збір, - 1 % профспілковий внесок). Отже, з урахуванням виплаченої суми, заборгованість відповідача перед позивачем за березень 2017 року без урахування податків та зборів становить 1938,84 грн. (3687,00 грн. - 1748,16 грн.).

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості з заробітної плати за період з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року у розмірі 1938,84 грн., без відрахування відповідних податків та зборів.

Відповідачем позивачу за період з 01.04.2017 року по 17.07.2017 року нараховано заробітної плати: квітень 2017 року 3445,87 грн., травень 2017 року 3445,87 грн., червень 2017 року 872,37 грн., липень 2017 року 483,26 грн. (оплата простоїв) та 172,66 грн. (матеріальна допомога), а всього 8420,03 грн.

Відносно вимог позивача про стягнення з ПАТ «Українська залізниця» компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд виходить з наступного.

Статтями 1 та 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) . Компенсація громадянам втрати частини доходів у

зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Судом перевірені індекси споживчих цін зазначені позивачем у позовній заяві, які збігаються з визначеними у встановленому законодавством порядку офіційними індексами інфляції.

Таким чином, судом приймаються доводи позовної заяви в частині стягнення компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 компенсацію, розмір якої становить 3613,53 грн.

Доводи відзиву на позовну заяву про те, що Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2 передбачено, що унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричинено дією форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), тому ПАТ «Укрзалізниця» має бути звільнено від відповідальності за їх невиконання, є безпідставними, оскільки обставини непереборної сили не звільняють від обов`язку виплати заробітної плати.

Відповідно до п. 7 розпорядження ПАТ «Укрзалізниця» від 11.07.2017 року № Ц-2-25/1666-17, виплата винагороди за підсумками роботи за 2016 рік у відсотках до посадового окладу, який склався на кінець 2016 року, проводились працівниками, які були прийняті на роботу за переведенням з інших виробничих підрозділів філії в 2016 році, за умови виконання обов`язків на підконтрольній Україні території. Позивач не переводилась з виробничого підрозділу «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень». В додатку № 12 Положення про виплату винагороди за підсумками роботи за рік, яке є додатком до Галузевої угоди передбачено, що виплата винагороди провадиться при умові забезпечення виконання обсягу роботи (перевезень, товарної продукції, реалізації та інші) за рік та наявності прибутку в цілому по Укрзалізниці.

Виплата винагороди провадиться згідно з рішенням керівництва Укрзалізниці, погодженим з Радою профспілки залізничників і транспортних будівельників України.

Нарахування винагороди провадиться на посадовий оклад (місячну тарифну ставку), який склався на кінець року (грудень місяць).

Винагорода виплачується за результатами роботи календарного року після підведення підсумків фінансово-господарської діяльності.

Винагорода за підсумком роботи за рік виплачується працівникам, які знаходяться в штаті підприємства (організації, відособленого структурного підрозділу) і пропрацювали весь календарний рік.

Листом в.о. голови правління ПАТ «Українська залізниця» № Ц.2-25/1666-17 від 11 липня 2017 року надано вказівку виплатити працівникам регіональних філій, апарату управління ПАТ «Укрзалізниця» винагороду за підсумком роботи за 2016 рік у відсотках до посадового окладу (місячної тарифної ставки, розрахованої на норму 167 годин), який склався на кінець 2016 року, враховуючи виконання показників роботи за 2016 рік, зокрема, для регіональної філії «Донецька залізниця» у розмірі 52,5 %.

В п. 7 цього листа вказано, що виплата винагороди за підсумками роботи за 2016 рік штатним працівникам, які є колишніми працівниками ДП «Донецька залізниця» та прийняті на роботу за переведенням (або з якими продовжені трудові відносини) у 2016 році, здійснюється регіональними філіями та філіями ПАТ «Укрзалізниця» до яких переведені працівники, з урахуванням умов, визначених Положенням, за умови виконання обов`язків на підконтрольній українській владі території, в розмірах, передбачених у таблиці.

Таким чином, виплата винагороди за підсумками роботи за 2016 рік позивачці ОСОБА_1 поставлена в залежність від місця її праці, в той же час вона залишалась у 2016 році працівником державного підприємства «Донецька залізниця», яке згодом було реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», яке є його правонаступником, тому позовні вимоги позивачки в частині стягнення винагороди по результатам роботи за 2016 рік є обґрунтованими і підлягають задоволенню в розмірі 2130,98 грн. Як вбачається із розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 за грудень 2016 року, сума оплати почасовиків складає 4059,00 грн., тоді 52,5% буде складати 2130,98 грн.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягаю задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості з заробітної плати за період з 01.04.2017 року по 10.07.2017 року у розмірі 8420,03 грн., компенсація за невикористану відпустку в розмірі 3459,78 грн., вихідна допомога при звільненні в розмірі 5323,29 грн., а всього 17203,10 грн. з яких підлягають утриманню відповідні податки та збори, а також заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в розмірі 1938,84 грн. без урахування відповідних податків та зборів, компенсація втрати частини доходів у розмірі 3613,53 грн., та винагорода за підсумками роботи за 2016 рік у розмірі 2130,98 грн.

Відповідно до частини 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, судовий збір справляється фізичною особою в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, Конституцією України, ст.ст. 116,117 КЗпП України, Законом України Про оплату праці, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, винагороди за підсумками роботи задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), заборгованість з заробітної плати за період з 01 квітня 2017 року по 17 липня 2017 року в розмірі 8420 (вісім тисяч чотириста двадцять) гривень 03 копійок, компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3459 (три тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 78 копійок, вихідну допомогу при звільненні в розмірі 5323 (п`ять тисяч триста двадцять три) гривні 29 копійок, а всього у розмірі 17203 (сімнадцять тисяч двісті три) гривня 10 копійок, з утриманням податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), заборгованість з заробітної плати за березень 2017 року у розмірі 1938 (одна тисяча дев`ятсот тридцять вісім) гривень 84 копійки, без утримання податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати за період з березня 2017 року по липень 2019 року у розмірі 3613 (три тисячі шістсот тринадцять) гривень 53 копійки.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) суму винагороди за підсумками роботи за 2016 рік у розмірі 2130 (дві тисячі сто тридцять) гривень 98 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок на р/р: UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко