ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1406/20 Справа № 175/651/18 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж.М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, позивач посилалася на те, що вона є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є користувачами суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , на якій вони самовільно збудували господарчу споруду вольєр для птиці. Позивач вказувала, що вказана споруда не відповідає будівельним нормам та правилам, при її будівництві не дотримано метрової відстані до земельної ділянки суміжних землекористувачів, атмосферні опади з покрівлі вольєру стікають безпосередньо на її ділянку, що порушує її права власника земельної ділянки. Просила суд усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно збудованого на суміжній земельній ділянці по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вольєру для птиці та відновлення меж належної їй земельної ділянки.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно збудованого на суміжній земельній ділянці по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вольєру для птиці та відновлення меж належної ОСОБА_2 земельної ділянки. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 352 грн. 40 коп. сплаченого судового збору, з кожного. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 4000 грн. судових витрат на проведення експертизи, з кожного.

З таким рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, неправильну оцінку доказів, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з вимогами статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинного будівництва нерухомого майна. Право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю.

Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Розглядаючи зазначений позов відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, слід встановити, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

З матеріалів справи вбачається рішенням XXXIV позачергової сесії VII скликання Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року №259Н-XXXIV/VII було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості та відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею (присадибна ділянка) - 0,1000 га (кадастровий номер :02:011:0102), яка розташована на території Підгородненської міської ради Дніпровського району за адресою: АДРЕСА_1 громадянки ОСОБА_2 та передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:011:0102), яка розташована на території Підгородненської міської ради Дніпровського району за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №104224202 від 17 листопада 2017 року, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №38204109 від 17 листопада 2017 року за позивачем ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий №:02:011:0102, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 09 вересня 1997 року (а.с. 32).

Земельна ділянка площею 0,08 га за вказаною адресою знаходиться у користуванні відповідачів (а.с. 136).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи відповідачі самовільно збудували на земельній ділянці АДРЕСА_2 господарчу споруду вольєр для птиці, який згідно Акту обстеження земельної ділянки Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 року виступає за межі належної відповідачу земельної ділянки приблизно на 1,2 м. (без організованого водовідведення) та на відстані приблизно 6 м. від джерела водопостачання (колодязь) ОСОБА_2 . Комісією рекомендовано направити ОСОБА_1 припис щодо усунення порушень (згідно норм ДБН 360-92**, ст. 103, 104, 212 Земельного кодексу України), а саме демонтувати вольєр для птиці та відновити межі власної земельної ділянки згідно технічної документації (а.с.12, 13).

Згідно висновку експерта №13/04/2018 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 13 квітня 2018 року на замовлення позивача ОСОБА_2 , фактичний порядок користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:011:0102, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 не в повній мірі відповідає межам досліджуваної земельної ділянки, визначеним правовстановлюючій документації та документації із землеустрою оскільки є меншим на 27 кв.м.; порушення меж земельної ділянки кадастровий номер :02:011:0102, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 мають місце зі сторони суміжного землекористувача ОСОБА_1 ; порушення межі земельної ділянки кадастровий номер :02:011:0102, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 , яка визначена правовстановлюючою документацією із землеустрою, із сторони суміжного землекористувача ОСОБА_1 мають місце, основні розбіжності становлять від 0,64 м. (між точками 12 та 12А) до 1,64 м. (між точками 10 та 10А), та зазначені на малюнку 7 (а.с.44-56).

Встановлено, що вказана господарча споруда вольєр для птиці, не є капітальною спорудою.

У судовому засіданні в апеляційному суді відповідач ОСОБА_1 пояснила, що вказаний вольєр для птиці вже знесено.

До апеляційного суду відповідачем ОСОБА_1 було надано Акт обстеження земельної ділянки, складений Підгородненською міською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області 15 жовтня 2019 року, тобто, вже після ухвалення оскаржуваного рішення у справі від 11 вересня 2019 року, з якого вбачається, при виїзді на місцевість комісія міської ради зафіксувала відсутність вольєру для птиці на межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (а.с.179).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині усунення ОСОБА_2 перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно збудованого на суміжній земельній ділянці по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вольєру для птиці.

Стосовно позовних вимог позивача ОСОБА_2 про відновлення меж належної їй земельної ділянки, слід зазначити вказаним висновком експерта №13/04/2018 від 13 квітня 2018 року встановлено, що фактичний порядок користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:011:0102, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 не в повній мірі відповідає межам досліджуваної земельної ділянки, визначеним правовстановлюючій документації та документації із землеустрою, оскільки є меншим на 27 кв.м.

У своїй позовній заяві, уточнюючій позовній заяві позивач взагалі не вказувала як саме, у який спосіб слід відновити відповідачам межі її земельної ділянки.

Визначення у висновку експерта, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 не в повній мірі відповідає межам досліджуваної земельної ділянки, визначеним правовстановлюючій документації та документації із землеустрою, оскільки є меншим на 27 кв.м., порушення межі земельної ділянки кадастровий номер, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 , яка визначена правовстановлюючою документацією із землеустрою, із сторони суміжного землекористувача ОСОБА_1 мають місце, основні розбіжності становлять від 0,64 м. (між точками 12 та 12А) до 1,64 м. (між точками 10 та 10А), та зазначені на малюнку 7, не є чітким. У висновку не визначено у який спосіб слід провести відповідачами відновлення меж належної позивачу земельної ділянки, не визначено експертом чітко, яку саме площу належної позивачу земельної ділянки займає відповідач, а вказано лише приблизні розміри від 0,64 м. до 1,64 м.

Із клопотанням про призначення у справі судом судової земельно-технічної експертизи учасники справи до суду не зверталися.

Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог позивача про відновлення меж належної їй земельної ділянки.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду частковому скасуванню в частині задоволення позовних вимог позивача про відновлення меж належної ОСОБА_2 земельної ділянки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою скасувати в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відновлення меж належної ОСОБА_2 земельної ділянки та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді