Справа № 188/1351/20
Провадження № 2/188/460/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року 30 листопада 2020 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

справа №188/1351/20

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

за участю:

представник позивача ОСОБА_3

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_4

про стягнення коштів на користь матері в зв`язку з проживанням із нею дитини-інваліда

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_2 коштів на її користь, як матері, в зв`язку з проживанням із нею дитини-інваліда.

В обґрунтування позову зазначено, що вона спільно, однією сім`єю, але без реєстрації шлюбу, проживала з відповідачем, ОСОБА_2 .

Під час таких відносин вона завагітніла, про що повідомила відповідача, який в результаті отриманої інформації покинув її, хоча періодично він підтримував з нею спілкування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_5 , яку відповідач не визнав своєю дитиною.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області по справі № І88/1178/16-ц від 14.04.2017 року відповідача, ОСОБА_2 , визнано батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є позивач ОСОБА_1 .

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30.05.2017 року було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини зі усіх видів заробітку (доходів) до досягнення донькою повноліття.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом з дитинства, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 видане 20.02.2016 року Управлінням соціального захисту Петропавлівської райдержадміністрації.

Згідно довідки Інституту патології хребта та суглобів імені професора М.І.Ситенко від 07.09.2020 року доньці, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено діагноз : артрогрипоз генералізована форма, комбіновані контрактури суглобів верхніх та нижніх кінцівок, виражені порушення опорно-кінематичної функції обох нижніх кінцівок, згинальні установки кистей, пронаційні установки передпліч.

Матеріальний стан позивачки не дозволяє їй самостійно себе утримувати, з дня народження спільної доньки та до цього часу вона доглядає за дитиною-інвалідом. В зв`язку зі встановленим діагнозом доньки, вона вимушена постійно перебувати поруч із нею, допомагати їй у всіх життєвих потребах, донька потребує постійної сторонньої допомоги, що підтверджено її діагнозом, та актом обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання, вимушена постійно разом із донькою відвідувати медичні установи по вирішенню проблем лікування доньки, протезування та реабілітації. Позивачка щоденно займається з дочкою лікувально-профілактичною гімнастикою, щоденно вчиняє дії по відновленню роботи органів та суглобів доньки, намагається пристосувати її з її діагнозом до навколишнього середовища та нормального життя.

Згідно довідок з медичних установ, донька потребує постійного стороннього нагляду та медичного, оперативного втручання. Отже в результаті інвалідності дитини, позивачка не має змоги працевлаштуватись, тому що весь вільний час займається тільки здоров`ям та реабілітацією доньки.

Матеріальний та фізичний стан відповідача не перешкоджає йому надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки на період догляду за дитиною.

Чинним законодавством передбачено соціальну допомогу тільки для одиноких матерів, тобто батьки дітей у яких відсутні.

Позивачка вважає, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на час її догляду за дитиною інвалідом, він має постійне місце роботи, перебуває у трудових відносинах із «ДТЕК Павлоградвугілля», де має щомісячну заробітну плату. На своєму утриманні в має тільки спільну доньку, на утримання якої з нього в примусовому порядку стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу. Поза такими стягненнями відповідач допомоги не надає.

Сімейним Кодексом України визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю.

В позові ОСОБА_1 посилається як на правову підставу стягнення аліментів на ч.2 ст.91 СК України , просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходів з моменту подачі позову і протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, але зазначивши, що позивачка має право на стягнення аліментів відповідно до положень ст. 84 СК України до шести років позовні вимоги не змінив. Крім того зазначив, що позивачка не завжди може документально підтвердити витрати на лікування, частина коштів сплачується нею без документального підтвердження.

Представник відповідача зазначила, що позов неправомірний, дитина відвідує дитячий заклад на загальних підставах, відповідач сплачує аліменти і додатково надає кошти на лікування дитини, жодного разу не відмовив в матеріальній допомозі на лікування, але просить від позивачки рахунки, які згоден сплачувати.

Відповідач погодився з поясненнями свого представника, неодноразово пропонував позивачці разом їхати до лікарні, щоб знати реальну потребу в коштах, отримавши підтвердження безпосередньо в лікарнях.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши надані докази , суд приходить до висновку позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до наданих доказів, свідоцтва про народження сер. НОМЕР_2 від 16.05.2017 року, рішення Петропавлівського районного суду від 14.04.2017 року, позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_5 2016 року народження.

Рішенням Петропавлівського районного суду від 30.05.2017 року з відповідача , на користь позивачки, стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 2016 року народження.

Посвідченням сер НОМЕР_1 виданим 30.06.2016 року підтверджується, що ОСОБА_5 2016 року народження є інвалідом з дитинства, соціальна допомога була призначена до 24.02.2021 року.

Відповідно до довідки Пенсійного фонду України (форма ОК-5) підтверджується, що ОСОБА_1 отримувала пенсійне забезпечення до серпня 2020 року.

Довідками з Інституту патології хребта і суглобів ім. проф. М.І.Ситенко підтверджується, що ОСОБА_5 , у віці 4 років пройшла клінічні дослідження 27.05.2019 року, 11.09.2019 року, 07.09.2020 року з підтвердженням діагнозу, лікування, рекомендаціями та проведеної операції 28.05.2019 року.

Актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 , від 27.08.2020 року підтверджується, що позивачка разом з дочкою, проживає з батьками, у будинку, що належить її батькам.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до Довідки №422 від 15.10.2020 року ПрАТ ДТЕК ВСП «шахтоуправління Дніпровське» відповідач отримує середню зарплату близько 16000 грн., сплачує аліменти в середньому 3000-4000 грн. на місяць.

Відповідно до наданих доказів надає допомогу на лікування дочки, так 15.08.2019 року надав допомогу в розмірі 6000 грн. на операцію, тобто, виконує свої обов`язки відповідно до вимог ст.185 СК України.

Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Але крім цього, відповідач проживає разом молодшим братом, який навчається в школі, з матір`ю і бабусею, які є особами похилого віку. Пенсії, які отримують мати і бабуся недостатньо для забезпечення родини,сплати комірного, відповідач є єдиним дорослим чоловіком в родині, а тому він підтримує свою родину.

Суд вирішуючи питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною шести років, враховує, відповідач сплачує аліменти на дитину, системно надає фінансову допомогу на лікування своєї дочки, фінансово підтримує свою родину, а крім того, працює на гірнодобувному підприємстві, з важкими умовами праці, підземним слюсарем і також має потребу відповідно харчуватись.

Суд відхиляє заперечення представника позивачки щодо того, що мати відповідача, отримуючи пенсію ще і працює, так як стороною позивача не надано доказів щодо отримання іншими членами родини відповідача постійного доходу крім пенсійних виплат.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, відповідач, не має умов утримувати позивачку, він не може надавати їй матеріальну допомогу.

Зазначене обґрунтування стосується і ст.88 СК України.

Відповідно ч.1 ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Крім того, відповідно до Довідки №2193 від 13.10.2020 року виданої відповідачу, батьку ОСОБА_5 , 2016 року народження, виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, дитина дійсно відвідує Комунальний заклад дошкільної освіти «Миколаївський дитячий садок № 2 "Берізка"» Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області з 16.09.2019 року (короткочасне перебування до обіду), згідно заяви матері, ОСОБА_1 , від 20.02.2020 року дівчинку переведено з 01.09.2020 року на повний день.

Умовою для утримання матері з якою проживає з дитиною з інвалідністю, є те, що дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду.

Позивачкою не надано довідку лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу, в якій було б зазначено, що дитина-інвалід потребує домашнього догляду.

Крім того, довідкою №2193 від 13.10.2020 року підтверджується, що за заяви позивачки , ОСОБА_1 , від 20.02.2020 року , дитина дійсно відвідує Комунальний заклад дошкільної освіти «Миколаївський дитячий садок № 2 "Берізка"» і дівчинку переведено з 01.09.2020 року на повний день, що свідчить про те, що дитина може обходитися без постійного стороннього догляду.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та ст. ст. 84,86,91, 180- 182, 184 СК України, керуючись ст. ст. 268, 273, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на користь матері в зв`язку з проживанням із нею дитини-інваліда відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна