28.02.2020 227/4346/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Харьковій Л.М.

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

державного виконавця Проценко К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Добропілля скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця, визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця, заінтересовані особи: Добропільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із скаргою на дії державного виконавця, визнанням неправомірними та скасування постанов державного виконавця, в обґрунтування якої зазначив, що за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2006 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Добропільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Заявник також зазначає, що в 2014 році колишня дружина заявника разом з сином переїхала до Росії на постійне проживання, на теперішній час є громадянкою Росії, а в 2015 році заявник також переїхав до Росії на заробітки, з колишньою дружиною спілкувався, регулярно перераховував аліменти на утримання сина, а також надавав гроші на інші витрати. На сьогоднішній день у колишньої дружини заявника є інша родина та дитина від другого шлюбу, у заявника також є інша родина та двоє дітей від іншого шлюбу. 02.10.2019 року при перетині кордону працівниками прикордонної служби заявнику було повідомлено, що відносно нього винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у зв`язку з заборгованістю із сплати аліментів. Заявник звернувся до державного виконавця та пояснив, що жодного листа про виклик чи надання будь-яких довідок від нього заявник не отримував, в матеріалах провадження відсутні будь-які документи про вручення йому рекомендованого листа, також заявник не був згоден з розрахунком заборгованості в період з 01.03.2011 року по 01.07.2019 року в розмірі 94102,75 грн., наполягав, що до лютого 2015 року він працював на шахті «Новодонецька» і заборгованості по аліментам не мав, після чого державним виконавцем було проведено перерахунок заборгованості за період з 12.03.2015 року по 01.09.2019 року, сума заборгованості вже склала 100479,60 грн. Також 13.08.2019 року відносно заявника державним виконавцем винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Заявник вважає, що вказані постанови винесені необґрунтовано, розмір заборгованості по аліментам розрахований невірно, окрім того, заявник повідомив, що регулярно перераховував своїй колишній дружині аліменти на утримання сина в рублях, при знаходженні в Україні, заявник надсилає аліменти з України, про що надав виконавцю квитанції, звернувшись з проханням скасувати вказані постанови, проте у вчиненні вказаних дій їй було відмовлено, у зв`язку з чим заявник вимушений був звернутися до суду та просив визнати неправомірною постанову державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Друбжіної Ю.В. від 13.08.2019 року «Про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України», постановлену у виконавчому провадженні № 4273184, відносно ОСОБА_2 , зобов`язати головного державного виконавця Дружбіну Ю.В. скасувати вказану постанову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2019 року справу було розподілено судді Мацишин Л.С. Судові засідання, призначені по справі неодноразово відкладалися, в тому числі через неявку учасників судового засідання.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області Ципляк Л.В. від 05.02.2020 року було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями через перебування судді Мацишин Л.С. у відпустці у зв`язку із вагітністю та пологами з 03.02.2020 року до 12.04.2020 року. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 05.02.2020 року справу № 227/4346/19 06.02.2020 року було передано на розгляд судді Корнєєвій В.В.Ухвалою судді Корнєєвої В.В. від 07.02.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд по справі.

Заявник ОСОБА_2 та заінтересована особа- стягував ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник заявника ОСОБА_2 адвокат Акінчіна І.Г. в судовому засіданні вказану скаргу підтримала та просила її задовольнити, зазначивши про те, що ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 шляхом переведення грошей на рахунок останньої в Росії, оскільки він та стягувач проживає в Росії. В той же час триває виконавче провадження стосовно стягнення з ОСОБА_2 аліментів по виконавчому листу по справі № 2-138/06 в Добропільському ВДВС, тобто здійснюється подвійне стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 . Представник заявника також зазначає, що виконавчій службі надавалися документи, підтверджуючі перерахунок грошей стягувачці, але надані документи не приймаються до уваги, через що існує заборгованість та винесено постанову про заборону виїзду за межі України. Заявник вважає зазначену постанову такою, що порушує його права, в тому числі на вільне пересування, він зараз проживає в Росії, але не може навідувати своїх батьків, які проживають в Україні.

Представник Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала та просила відмовити в її задоволенні, зазначивши, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № 2-138 від 10 січня 2006 року, виданий Добропільським місьркайонним судом Донецької області про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 , 1986 р.н. На виконання рішення суду 24.07.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії постанови направлено сторонам для відома. Також представник виконавчої служби зазначив, що до 12 .03.2015 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_2 відсутня, а з 13.03. 2015 року відомості щодо працевлаштування та сплати боржником аліментів у виконавчому провадженні відсутні. Про зміну місця проживання боржником ОСОБА_2 виконавчій службі нічого відомо не було, оскільки боржник в порушення вимог ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» належним чином не повідомив державного виконавця про зміну місця проживання чи місцезнаходження. Заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів нараховувалася виконавчою службою із розрахунку середнього заробітку по регіону. Станом на момент винесення постанови від 13.08.2019 року заборгованість по аліментам скалада 94102грн.75 коп., та враховуючи, що заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, 13 серпня 2019 року державним виконавцем винесено вмотивовані постанови про встановлення боржнику обмежень. Вищезазначені постанови можуть бути скасовані у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі, заборгованість зі сплати аліментів станом на сьогодні не погашена. Представник боржника ОСОБА_1 звертався до Добропільського ВДВС для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та надала квитанції на суму 3900,00 грн. про сплату коштів ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на суму 5500,00 грн., про сплату ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на суму 5500,00 грн., про сплату на суму 26930,00 руб. на користь ОСОБА_10 , але ці квитанції не були зараховані державним виконавцем при перерахуванні заборгованості у зв`язку з тим, що платники або отримувач в квитанції не є сторонами виконавчого провадження. Станом на 11.10.2019 року державним виконавцем було зроблено перерахунок заборгованості та визначено розмір заборгованості в сумі 102477 грн.85 коп.На сьогоднішній день заборгованість не погашена і тому підстав для скасування встановлених обмежень не має.Стосовно виконання рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на території Росії нічого не відомо, будь-які офіціальні документи з цього приводу не надходили, заява стягувача про припинення стягнення аліментів не надходила.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

З матеріалів цивільної справи № 2-2677/05(2-138/06) вбачається, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2006 року було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 , 1986 р.н., уродженця м. Добропілля Донецької області, на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, починаючи з 8 грудня 2005 року і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн. Згідно матеріалів справи 30.01.2006 року позивачем ОСОБА_4 було отримано виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду.

Окрім того, з матеріалів цивільної справи вбачається, що представник ОСОБА_3 ОСОБА_12 30.03.2018 року звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про надання дозволу на виконання вищезазначеного рішення суду на території Російської Федерації.Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області 22.08.2019 року було направлено вказане клопотання до Головного управління Міністерства юстиції Російської Федерації по Нижегородської області, проте відомостей про прийняття до виконання або відмову у такому виконанні рішення суду матеріали справи не містять.

З матеріалів справи № 227/4346/19 вбачається, що заявником на підтвердження заявлених вимог, окрім інших доказів, було надано до суду копію нотаріально посвідченої на території Російської Федерації згоди на усиновлення його дитини іншою особою (а.с. 8). В той же час, в судовому засіданні не було надано інформації стосовно проведення усиновлення дитини ОСОБА_13 іншою особою на території Росії.

Судом було досліджено копію виконавчого провадження, наданого державним виконавцем, яка долучена до матеріалів справи № 227/4346/19, з якої вбачається, що в матеріалах виконавчого провадження міститься копія інформації про відрахування із заробітку боржника ОСОБА_2 за місцем його роботи на ш-ті «Новодонецька», з якої вбачається, що на вказаному підприємстві аліменти утримано по 06.03.2011 року, заборгованість відсутня (а.с. 29). Відповідно до довідки № 14.27/22-23058 від 13.08.2019 року заборгованість по сплаті аліментів складає 94102 грн.75 коп.(а.с.9)

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 13.08.2019 року головним державним виконавцем Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Дружбіною Ю.В. було винесено, зокрема, постанову ВП № 4273184 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.03.2011 року по 01.07.2019 року було встановлено, що сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, яке підлягає примусовому виконанню (а.с. 37). Вказану постанову було направлено на адресу боржника ОСОБА_2 , про що свідчить копія супровідного листа т (а.с. 36).

В судовому засіданні представник виконавчої служби суду повідомив, що боржник ОСОБА_2 своєчасно та відповідно до встановленого законом порядку повідомлявся про відкриття виконавчого провадження та про розмір існуючої заборгованості. На підтвердження повідомлення боржника про наявну заборгованість зі сплати аліментів представником ВДВС було надано до суду копію виклику державного виконавця, направленого ОСОБА_2 , із наданням доказів направлення такого виклику та отримання його членом сім`ї адресата (а.с. 60-63).

Окрім того, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 4273184 станом на 11.10.2019 рік, починаючи з 12.03.2015 року, сукупний розмір заборгованості склав 102477,85 грн. (а.с. 42-43).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що представник заявника ОСОБА_1 ознайомлювалася з матеріалами виконавчого провадження, про що державним виконавцем було складено відповідний акт від 10.10.2019 року (а.с. 44).Також представником заявника було долучено до матеріалів виконавчого провадження копії квитанцій про сплату скаржником аліментів, проте з наданих квитанцій вбачається, що кошти дійсно було перераховано не сторонам виконавчого провадження (а.с. 45-59).

Під час судового засідання представником заявника було надано суду копію ухвали Саратовського обласного суду від 13 листопада 2019 року про надання дозволу на примусове виконання на території Російської Федерації рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2006 року, проте суд не може прийняти до уваги вказаний документ, оскільки із наданої фотокопії судового рішення неможливо встановити чи набрало зазначене рішення законної сили, окрім того, до Добропільського міськрайонного суду Донецької області станом на день розгляду скарги не надходило офіційне повідомлення від Головного територіального управління юстиції в Донецькій області відомості щодо стану виконання клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове виконання вказаного рішення суду.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом,іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно дост.2 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.Згідно з ч.1ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень інших органів».

Частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»визначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст.13 цього ж Закону визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, абзацу першого ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

В матеріалах справи міститься розрахунок суми заборгованості зі сплати аліментів, з якого вбачається, що сукупний його розмір суттєво перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав у державного виконавця для винесення постанов про встановлення відповідних обмежень відносно боржника в порядку, визначеному вказаною нормою закону.

Окрім того, до цього часу дії державного виконавця Добропільського ВДВС стосовно визначення заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 , яка була нарахована на виконання рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2006 року, боржником ОСОБА_2 не оскаржені, тобто визначений державним виконавцем розмір заборгованості в сумі 102477грн.85 копійок ( станом на 11.10.2019 року) є дійсним та таким, що не оскаржений боржником в встановленому законодавством порядку.

Суд не може прийняти до уваги копії квитанцій, на які посилається скаржник як на підставу часткової сплати аліментів, оскільки з них вбачається, що кошти дійсно перераховувалися не сторонами виконавчого провадження( наприклад- отримувач ОСОБА_10 переведено з карти Visa Ciassik ****1816 на карту отриувача НОМЕР_1 , а також- ОСОБА_14 на ім.»я ОСОБА_7 ), у зв`язку з чим вказані документи не можуть бути належними доказами спростування наявної у ОСОБА_2 заборгованості.

Суд також приймає до уваги, що в матеріалах виконавчого провадження відсутнє будь-яке повідомлення заявника ОСОБА_2 на адресу Добропільського ВДВС про те, що він має посвідку на проживання в Росії та офіційно працевлаштований на території цієї держави, в зв`язку із чим просить вирішити питання щодо подальшого виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість дій державного виконавця Добропільського ВДВС Дружбіної Ю.В. щодо встановлення певних обмежень відносно боржника ОСОБА_2 відповідно до Закону України " Про виконавче провадження".

Керуючись ст.ст. 258-261, 353, 447-449 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця, визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця, заінтересовані особи: Добропільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено в судовому засіданні 28.02.2020року, повний текст ухвали виготовлено 04 березня 2020 року.

28.02.20Суддя В.В. Корнєєва