ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/1227/20
Провадження № 2-о/210/35/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" листопада 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

присяжних Бенмуффок Н.В.

Горбенко Л.В.

секретаря судового засідання Семко Н.А.

за участі:

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 особа: Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про оголошення фізичної особи померлою, суд

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.02.1996 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Торез Донецької області. 21.07. 2003 році вона та ОСОБА_2 відповідно до договору дарування отримали у власність (по Ѕ частині кожен) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2010 року, яке набрало законної сили 19.11.2010 року. В 2010 році. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 поїхав з м. Кривий Рігдо м. Донецьк та до теперішнього часу не повертався. У зв`язку з цим вона у серпні 2016 року, у вересні 2019 року та у січні 2020 року зверталася до Довгинцівського відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про розшук та встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 . Проте, отримала відповіді, що місцезнаходження ОСОБА_2 встановити не вдалося. На теперішній час у вищезазначеному будинку зареєстровані заявниця та її син ОСОБА_4 . При цьому вона не може зареєструвати у належній їй частині будинку свою доньку та онуку, оскільки необхідна згода іншого співвласника будинку, а саме: ОСОБА_2 . Вважає, що її колишній чоловік ОСОБА_2 на теперішній час є померлим. Так як, з 2010 року і до теперішнього часу не відоме його місцеперебування та місцезнаходження, а також будь-які контакти відсутні.

Тому, звернулася до суду з даною заявою та просить суд, оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 11.05.2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі і призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала та просила задовольнити. Додатково пояснила, що останній раз бачила ОСОБА_2 в 2010 році, коли він приїжджав переклеїти фотокарточку в паспорті. Ще в 2003 році він переїхав до Донецької області в будинок, в якому вони проживали разом. Але зі слів її знайомої в тому будинку уже декілька років ніхто не проживає. Самостійно поїхати та розшукати його не має можливості, оскільки на даний час Донецька область є окупованою територією та непідконтрольною Україні. Також зазначила, що вона декілька разів зверталася до поліції із заявою про розшук ОСОБА_2 , саме коли виникали питання, щодо будинку який є їх спільною власністю, оскільки всі документи на будинок він забрав..

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяви про відкладення розгляду справи не надавала.

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази у справі дійшов наступного висновку.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 23.02.1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено шлюб, про що зроблено запис №70 Торезьким відділом реєстрації актів громадського стану (а.с.8). Рішенням Довгинцівського суду від 09.11.2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.13).

Відповідно до договору дарування від 21.07.2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.08.2003 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності по Ѕ частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно довідки №7630 від 29.08.2016 року, довідки № 48.2/2/-8542 від 25.10.2019 року та довідки №48.2/2-1301 від 12.02.2020 року виданих Довгинцівським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 зверталася до СКП Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпроперовській області з приводу свого колишнього чоловіка гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , та який у 2009 році виїхав до м. Донецьк та не повернувся. Було встановлено, що гр. ОСОБА_2 , був виписаний з місця мешкання у 2009 році. При перевірці за наявними обліками гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформації щодо встановлення місцезнаходження останнього отримано не було ( а.с. 14,15,16).

Згідно з відповіддю ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» від 01.06.2020 року з 01.02.2014 р. по теперішній час, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не звертався до підприємства (а.с. 48).

Відповідно до відповіді Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» від 03.06.2020 року, перевіркою баз звернень громадян за 2012-2020 роки встановлено, що звернення від ОСОБА_2 у групу по роботі зі зверненнями громадян, не надходило (а.с. 50).

Згідно з відповіддю Довгинцівського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 27.05.2020 року за №1251/14.10-35, повідомляють про відсутність актових записів про народження, шлюб, розірвання шлюбу, смерть з 2010 року по теперішній час на громадянина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52).

Відповідно до відповіді Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 02.06.2020 року №48/8-2-1388, у провадженні слідчих підрозділів Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальні провадження, в яких учасником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні (а.с.62).

Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державна прикордонна служба України, за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», відомостей про перетинання державного кордону України у період з 26.05.2015 року по 26.05.2020 року громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в базі даних не виявлено (а.с.63).

Відповідно до відповіді з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, відсутня інформація про доходи гр. ОСОБА_2 з 2014 року (а.с. 69-70).

Відповідно до відповіді з Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 04.06.2020 року за №48.2/2.4135, гр.. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розшуку Довгинцівським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області не перебував та не перебуває. Кримінальних проваджень у відношенні останнього в Довгинцівському ВП КВП не має (а.с.72)

Згідно з відповіддю Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 28.05.2020 року №8/21-2246, за даними реєстру територіальної громади станом на 27.05.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як зареєстрований на території Довгинцівського району не значиться (а.с.85).

Відповідно до відповіді з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції від 17.07.2020 року №1506/4, гр.. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим на території Дніпропетровської області або знятим з реєстраційного обліку не значиться (а.с.100).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 3 частини 2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст.46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Таким чином, оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до вимог статей 305-309 ЦПК України, виникнення справ про оголошення фізичної особи померлою зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян та захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Відповідно до ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні, належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Вказану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18.

Як слідує з ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

В тексті заяви та в наданих суду поясненнях заявник вказала, що оголошення померлого ОСОБА_2 їй необхідно для вирішення питань, що стосуються їх спільного будинку, зокрема: для приписки її доньки та онуки, а без згоди іншого власника вона не може цього зробити.

Крім того, слід звернути увагу і на те, що відповідно до п.7 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Доказів заведення розшукової справи та відкриття кримінального провадження з приводу зникнення ОСОБА_2 до суду не надано.

Виходячи з встановлених обставин, наданих доказів та вимог закону, вбачається, що при розгляді справи не встановлено наявності юридичного складу для оголошення ОСОБА_2 померлим.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок щодо доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявником не доведено обставин та не надано об`єктивних даних, які б давали суду підстави зробити вірогідне припущення про смерть громадянина ОСОБА_2 , а сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявником не надано належних доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку., а тому суд дійшов до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89, 259,263-265,268,293, 305-309 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа: Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про оголошення фізичної особи померлою залишити без задоволення .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30 л истопада 2020 року.

Суддя: О. В. Хлистуненко