24.11.2020 м. Рівне
Рівненський міський суду Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
з участю представника відповідача Махаринець Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» про зобов`язання вчинення дій, стягнення моральної шкоди,
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» про зобов`язання вчинення дій, стягнення моральної шкоди задоволено частково. Зобов`язано Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 30 березня 2020 року; зобов`язано Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» укласти з ОСОБА_1 договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення на квартиру АДРЕСА_1 ; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» на користь держави 840 грн 80 коп. судового збору.

Під час ухвалення рішення суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу, так як до ухвалення судового рішення 26 жовтня 2020 року представник позивача адвокат Губар Н.В. подала заяву, в якій просила питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог після подачі позивачем доказів, які підтверджують розмір цих витрат.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дбатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

3 листопада 2020 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення, відповідно до якого стягнути з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Заява обгрунтована тим, що 10 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатським бюро Губар Наталії укладено договір про надання професійної правничої допомоги. За умовами договору безпосереднє ведення справи від імені бюро здійснює адвокат Губар Н.В. Попередня вартість професійної правничої допомоги за договором складає 5000 грн. Остаточну вартість та обсяг правової допомоги сторонни вказують в акті виконаних робіт, який складається за результатами її надання. Адвокатом надано юридичні послуги, детальний опис яких міститься в акті від 29 жовтня 2020 року. Клієнту надано послуг на 4000 грн. 30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 сплатила адвокатському бюро витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторонни, поданною до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України).

Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу повністю, оскільки витрати, заявлені представником позивача, є неспівмірними зі складністю справи; представник позивача вже заявляв у своїй позовній заяві про стягнення витрат на правничу допомогу і суд відмовив повністю у заявленому проханні; згідно із квитанцією від 30 жовтня 2020 року кошти на користь адвоката сплачені не безпосередньо Макарською М.М., а ОСОБА_2 . Вважає, що представник позивача зловживає своїми процесуальними правами та штучно створює собі додатковий гонорар.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

Згідно з ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним ухвалити додаткове рішення щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України).

За приписами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.137 ЦПК України).

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги представник позивача подала договір про надання правничої допомоги від 10 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським бюро Губар Наталії, ордер серії РН-309 № 065 від 10 вересня 2020 року про надання правової допомоги адвокатом Губар Н.В., акт від 29 жовтня 2020 року виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 10 вересня 2020 року та дублікат квитанції від 30 жовтня 2020 року про оплату правничої допомоги в сумі 4000 грн.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо відсутності доказів понесення витрат на оплату правничої допомоги безпосередньо позивачем, оскільки за квитанцією платником є ОСОБА_2 , так як відповідно до довіреності від 19 жовтня 2020 року, виданої ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , остання має право сплачувати за позивача у разі потреби судові витрати та інші платежі, пов`язані з цією довіреністю.

Позовна заява містить зазначення позивача, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести з розглядом справи, становить 5000 грн за надання правової допомоги. Однак, самого розрахунку суми судових витрат як такого до позовної заяви додано не було. В заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 26 жовтня 2020 року, поданої предствником позивача адвокатом Губар Н.В., позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. В заяві про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач просить стягнути 4000 грн. фактично понесених витрат.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторонни, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Згідно з актом виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 29 жовтня 2020 року позивачу надані послуги зі складання позовної заяви, формування доказової бази, групування доказів, додатків до позовної заяви, їх роздруківка загальною вартістю 3000 грн та представництво інтересів клієнта у Рівненському міському суді вартістю 1000 грн. При цьому, не конкретизовано вартість кожного з виду послуг, що зазначені в п.1.1 акта, що позбавляє суд можливості оцінити загальну вартість та обсяг роботи адвоката.

Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, об`єм доказової бази та додатків до позовної заяви, пропорційність витрат до предмета спору, беручи до уваги, що позов задоволено частково, та керуючись принципами справедливості та розумності, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн, які належить стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 137, 141, 246, 258-259, 263-265, 270, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Стягнути з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал», місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул.Степана Бандери, 2; .

Суддя