Справа № 459/570/20
Провадження № 2/459/1041/2020
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судового засідання Сиванич У.М.,

представника відповідача Семенюка Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача просить стягнути з відповідача 75367,26 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.01.2015 року.

На обґрунтування позову послався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.01.2015 р. відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умов укладеного договору належним чином не виконав. У зв`язку з цим утворилася заборгованість за кредитом. Також стверджує, що при підписанні анкети-заяви відповідач ознайомився та погодився із Умовами і Правилами надання банківських послуг. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.
Відповідач ухиляється від виконання зобов`язання, заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», тому виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом.
Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07.05.2020року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 04.08.2020року заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07.05.2020року скасовано і справу призначено до судового розгляду з викликом сторін.
02.09.2020 року від представника відповідача адвоката Семенюка Р. надійшов відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що заперечує щодо пред`явленого позову, вважає його необгрунтованим та безпідставним. Просив суд застосувати строк позовної давності до заявлених вимог позивача. Також заперечує щодо Умов і Правил надання батьківських послуг, оскільки до кредитного договору позивач додав копії: 1) довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки; 2) витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які складені на російській мові без зазначення джерела. При цьому позивач стверджує, що вони є невід`ємними частинами спірного договору. У анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також зазначає щодо незаконного нарахування процентів, оскільки згідно довідки № 233 від 25.05.2020року виданої військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України ОСОБА_1 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів з 07.11.2018р. до 22.01.2019р., з 13.08.2019р. до 14.10.2019р., з 29.10.2019р. до 23.03.2020р.. Згідно довідки № 655 із 07.11.2018р. по теперішній час він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . Згідно ст.. 14 п. 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду (резервістам і військовозобов`язаним з моменту призову і під час мобілізації та до закінчення особливого періоду) штрафні санкції та пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями, в т.ч. банками і фізичними особами, а також відсотки за користування кредитами не нараховуються. У зв`язку із цим будь які нарахування штрафних санкцій, процентів за користування кредитом є незаконними.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до позовної заяви просив суд розглядати справу за відсутності представника Банку та задовольнити позовні вимоги позивача.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав наведених в відзиві на позов.
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.01.2015 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про отримання кредитної картки та приєднання до Умов і Правил Надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк».
В своїй анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Із заяви відповідача вбачається, що він ознайомився та згідний з Умовами та правилами банківських послуг, Тарифами банку.
Як зазначає у своїй позовній заяві позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № б/н від 16.01.2015 року заборгованість за ним станом на 09.01.2020 року за відповідачем числиться заборгованість у розмірі 75367,26 грн., яка складається з наступного: 57564,04 грн. заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 5163,39 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України; 8574,72 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3565,11 грн. штраф (процентна складова).

Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. ст. 610, 612ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно ст. 1054 ЦК України, обов`язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.
Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Однак, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов ознайомилась відповідач та погодилась з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що відповідач отримала на своє ім`я одну із карток перелічених в заяві-анкеті та інформації щодо розміру суми. Також те, що вказані документи взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Тож суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про процентну ставку за кредитом, сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.
Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. В судовому засіданні встановлено, що в Анкеті заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не зазначено яка картка була отримана відповідачем та яка була визначена сума.
Щодо звернення представника відповідача уваги суду у відзиві на позовну заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
За змістом норми початок перебігу позовної давності пов`язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).
Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13,та постанові Верховного суду України по справі 6-31 цс15.
Виходячи із вищевикладеного, оскільки позивачем не доведено яка картка була отримана відповідачем та яка визначена сума, тому суд не застосовує строки позовної давності до позовних вимог позивача.
Відповідно до приписів ст.12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтями 77,78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів.
Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами.
За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачем не надано належних доказів щодо видачі відповідачу однієї із карток перелічених в заяві-анкеті та отримання відповідачем кредиту відповідно до договору №б/н від 16.01.2015року, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача у зв`язку з недоведеністю та вимушений в позові відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 12, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.11.2020року.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м. Київ, вул.. Грушевського, 1Д).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Представник відповідача: Адвокат Семенюк Роман Андрійович (м. Червоноград, пр.. Шевченка, 5 а/с, 12, Львівська область).

Суддя: Д. І. Рудаков