Справа №399/33/20
Провадження №2/399/269/2020
26 лютого 2020 року селище Онуфріївка
Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її права користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником вищевказаного житлового будинку. Окрім нього в будинку зареєстровані його дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_2 та зять ОСОБА_4 .. Але дочка з зятем з вересня 2013 року фактично не проживають за вказаною адресою. Позивач має намір продати вказаний житловий будинок, а відповідач не бажає знятися з реєстрації добровільно, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки реєстрація відповідача перешкоджає йому вільно розпоряджатися належним йому майном.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подавши заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Судові витрати просив залишити за ним.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2006 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Кассіопея» 23.10.2009 року, номер витягу 24232742 /а.с. 11-13/.
Відповідно до довідки Зибківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 09 січня 2020 року № 20 до складу сім`ї власника входять: його дружина ОСОБА_3 , зять ОСОБА_4 , який за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає та дочка ОСОБА_2 , яка за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає /а.с. 14/.
Згідно довідки Зибківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 09.01.2020 року № 21 ОСОБА_2 дійсно зареєстрована по АДРЕСА_1 , але фактично за вищевказаною адресою не проживає з 2013 року /а.с. 15/.
Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст. 321, 391 ЦК України).
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідач належить до члена сім`ї позивача, співвласником будинку не являється, є лише зареєстрованим, але фактично з вересня 2013 року там не проживає, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, в утриманні житлового будинку участі не приймає, тому вважається такою, що втратила право на користування житлом.
Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає в будинку АДРЕСА_1 , можливість збереження жилого приміщення за відповідачем судом не встановлено, тому суд вважає, що реєстрація відповідача в будинку за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом позбавлення відповідачки права користування житловим приміщенням.
За заявою позивача судові витрати по справі слід залишити за ним.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя М.М. Лях