Справа № 591/2037/19
Провадження № 2/591/257/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Майбороди А.О.

представника позивача - Лобанова М.Б.

представника відповідачів - Чувакової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання основним квартиронаймачем,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно ордеру на житлове приміщення № 1232 від 20 квітня 1998 року, виданого ОСОБА_2 , було надано право на вселення та право для подальшого здійснення приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Він, ОСОБА_2 , був вселений та зареєстрований у даній квартирі з 21 квітня 1998 року. У 2000 році ОСОБА_2 виїхав до Німеччини та перестав проживати та бути зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 . З 2000 року він, ОСОБА_2 , є єдиним основним наймачемквартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою з єдиного інформаційно-розрахункового центру та довідкою ОСББ «МИРУ 36». Згідно листа-згоди ОСОБА_2 підтвердив, що він є основним наймачем квартири АДРЕСА_1 . Квартира АДРЕСА_1 не є приватизованою та перебуває на балансі Сумської міської ради, що не оспорюється сторонами. У січні 2019 року він звернувся до відповідача з проханням визнати його наймачем квартири АДРЕСА_1 , але відповідач згідно листа № Г-184/06.01-21 від 31 січня 2019 року не визнав його наймачем вищезазначеної квартири.

Позивач зазначає, що ст. 64 ЖК УРСР передбачає, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність, за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Крім того позивач посилається на рішення Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміну член сім`ї) від 03.06.1999 р. у справі №1-8/99 №5-рп/99, в якому зазначено, що щодо поняття «член сім`ї» Конституційний Суд України виходить з об`єктивної відмінності його змісту від галузі законодавства, підкреслюючи при цьому, що навіть міжнародно-правовими актами не встановлено єдиних критеріїв чи по осібного переліку членів сім`ї.

Позивач вважає, що оскільки поселився до спірної квартири та був в ній зареєстрований зі згоди основного квартиронаймача ОСОБА_2 , постійно проживав з 1998 року і до виїзду останнього до Німеччини, він як член сім`ї вів з ним спільне господарство і тому він, ОСОБА_1 , є основним квартиронаймачем.

Посилаючись на зазначені обставини, просить винести рішення, яким визнати його основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 квітня 2019 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

07 травня 2019 року від Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради надійшов відзив на позов, в якому зазначається, що позов подано до неналежного відповідача оскільки Житловим кодексом УРСР встановлено порядок визнання осіб наймачами житлових приміщень. Виходячи з норм передбачених ЖК УРСР рішення, щодо визнання осіб наймачами займаних ними житлових приміщень приймають виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад. З доказів доданих до матеріалів справи вбачається, що ордер на жиле приміщення видавався ОСОБА_2 , якого на даний момент знято з реєстрації за даною адресою, а тому і договір найму вважається розірваним з моменту зняття ОСОБА_2 з реєстрації. З інформації, що міститься в поквартирній картці вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований як піднаймач, а тому відповідно до ст. 99 Житлового кодексу УРСР піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім`ї, а також тимчасові жильці зобов`язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Виходячи з вищенаведеного, на думку відповідача позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню (а.с. 21-22).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2019 року залучено до участі у вказаній справі як процесуального правонаступника Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради - Сумську міську раду в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, а також співвідповідача Виконавчий комітет Сумської міської ради.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 17 грудня 2019 року.

17 грудня 2019 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. в розгляді кримінальної справи, слухання справи відкладено до 19 лютого 2020 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання,дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що з копії ордеру на житлове приміщення №1232 від 20 квітня 1998 року вбачається, що ордер видано ОСОБА_2 на право вселення в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до копії паспорту позивача ОСОБА_1 він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Позивач був вселений та зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 21 квітня 1998 року, що підтверджується копією поквартирної картки, картки прописки, згідно яких наймачем зазначений ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 - піднаймачем (а.с.5, 6).

Згідно довідки з єдиного інформаційно-розрахункового центру №348/121899 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

З довідки ОСББ «Миру 36» про склад сім`ї наймача квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення вбачається, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 постійно мешкає і має право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_1 (наймач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації - 21 квітня 1998 року(а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_1 08 вересня 1990 року уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с. 64).

З копій свідоцтв про народження ОСОБА_4 (а.с. 65) та ОСОБА_2 (а.с. 72), вбачається, що вони є сестрою та братом.

23 жовтня 2018 року ОСОБА_2 в листі-згоді зазначає, що 11 лютого 1998 року він отримав ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 для вселення та для подальшого здійснення приватизації цієї квартири. Після отримання ордеру він вселився в квартиру та проживав там до 2000 року. У 2000 році виникла необхідність від`їзду до Німеччини, тому він прийняв рішення надати у користування та проживання згадану квартиру родичу, громадянину України ОСОБА_1 . Виходячи з викладеного та відсутністю необхідності використання права на приватизацію даної квартири, не заперечує проти приватизації, та дає згоду на її здійснення ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно з ч. 1 ст. 99 ЖК Української РСР піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму.

За нормами ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР).

У разі вселення особи до жилого приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування цим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилася як член сім`ї наймача.

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Враховуючи те, що за ступенем родинного зв`язку позивач не відноситься до визначених у ч. 2 ст. 64 ЖК України членів сім`ї наймача ОСОБА_2 , ним не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що з моменту вселення до спірного житлового приміщення він вів спільне господарство та тривалий час проживав з наймачем.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження обставин щодо ведення спільного з наймачем господарства на обґрунтування підстави, передбаченої ст. ст. 64, 65 ЖК України.

Висловлене в судовому засіданні посилання представника позивача на правову позицію, зазначену в постанові Верховного Суду у справі № 645/4988/16-ц від 20 червня 2019 року,суд не може прийняти до уваги, оскільки вона не може бути застосована до спірних правовідносин, так як в тій справі порушене питання стосувалося визнання права на користування квартирою осіб, які є членами сім`ї померлого наймача, та мали зареєстроване місце проживання за іншою адресою, а тому не можна вважати, що правовідносини є аналогічними.

Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача посилався на вимоги ст. 107 ЖК України, відповідно до якої у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття, та якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Проте вказана норма законодавства не може бути застосована до виникли правовідносин, оскільки зазначена норма передбачає набуття права користування житловим приміщення саме члена сім`ї, тоді як позивачем не доведено наявність обставин, визначених в ст. 64 ЖК України.

Тривалість проживання в спірній квартирі ОСОБА_1 , а також сплата комунальних послуг не може бути підставою для визнання позивача основним квартиронаймачем, а тому такі вимоги є необґрунтованими.

Виходячи з викладеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 4, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сумської міської ради в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання основним квартиронаймачем відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Сумська міська рада в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, майдан Незалежності, 2, .

Відповідач: Виконавчий комітет Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, майдан Незалежності, 2, .

Повне судове рішення виготовлене 02 березня 2020 року.

Суддя А.П.Сидоренко