Провадження № 2/201/1251/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 08 вересня 2008 року ОСОБА_3 отримада кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8000 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На виконання вимог ст. 1281 ЦК України 03 березня 2015 року позивачем було направлено претензію кредитора до Першої дніпровської державної нотаріальної контори, а 15 липня 2018 року направлено лист-претензію до відповідачів як спадкоємців після смерті ОСОБА_3 . Станом на дату смерті позичальника її заборгованість перед банком за вказаним кредитним договором становить 7590,17 грн. яка складається з заборгованості за кредитом. У зв`язку з тим, що відповідачами заборгованість не погашена, позивач в силу ст. 1282 ЦК України просить стягнути її з спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та судові витрати по справі.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» надав до суду заяву, у якій просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву суду не надали, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Від ОСОБА_2 до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши надані докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено, що згідно анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 08 вересня 2008 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту.

Станом на 25 серпня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором б/н від 08 вересня 2008 року становить 7590,17 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, що підтверджується даними розрахунку заборгованості за договором б/н від 08 вересня 2008 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_3

03 березня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку ст. 1281 ЦК України направив в Першу дніпровську державну нотаріальну контору претензію кредитора, згідно якої просив включити в спадкову масу кредиторську вимогу в сумі 7590,17 грн.

Як вбачається з повідомлення завідувача Першої дніпровської державної нотаріальної контори за вих. № 2277/02-14 від 20 квітня 2017 року, направленого ПАТ КБ «ПриватБанк», після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа на підставі поданої заяви спадкоємців та були видані свідоцтва про право на спадщину.

15 липня 2018 року позивач направив для ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які на час смерті ОСОБА_3 проживали з нею за однією адресою.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину набуває прав володіння, користування на спадкове майно, а з моменту оформлення успадкованого права власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку набуває і право розпорядження ним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року № 676/1958/16-ц.

Матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 в розпорядження суду надані не були, відповідних клопотань про їх витребування суду заявлено не було.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Натомість позивачем не було надано суду доказів про наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , яке б отримали відповідачі, як спадкоємці, у встановленому законом порядку, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості визначити межі відповідальності відповідачів перед кредитором та покласти на них обов`язок виконати боргові зобов`язання спадкодавця у межах вартості отриманого ними майна, у разі якщо таке майно було отримано. Враховуючи наведене, слід дійти до висновку про можливість відмови у задоволенні позовних вимог.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 202, 207, 525, 625, 1046, 1047, 1049, 1054 ЦК України, ст. 13, 76-78, 141, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев