Провадження № 22-ц/801/163/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 рокуСправа № 127/11110/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Марчук В. С., Сопруна В. В.

Секретар: Кузьменко Б.І.

За участю: представника позивача адвоката Мунтяна Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана та підписана її представником адвокатом Грицуляком Тарасом Петровичем,

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Подолянка-7» до ОСОБА_1 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування декларацій про початок виконання будівельних робіт, про готовність об`єкта до експлуатації, скасування свідоцтва про право власності та рішення про державну реєстрацію прав,

Рішення ухвалила суддя Іщук Т. П.

Рішення ухвалено о 09 год 37 хв у м. Вінниці

Повний текст судового рішення складено 25 листопада 2019 року,

Встановив:

У квітні 2019 року ОСББ «Подолянка-7» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування декларацій про початок виконання будівельних робіт, про готовність об`єкта до експлуатації, скасування свідоцтва про право власності та рішення про державну реєстрацію прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 квітня 2014 року на адвокатський запит позивач отримав від Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області (далі Інспекція) ксерокопії декларацій про початок виконання будівельних робіт від 01 листопада 2013 року та про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року на об`єкт «реконструкція квартири АДРЕСА_1 », замовником якого є відповідач ОСОБА_1 . Зі змісту цих декларацій вбачається, що до них внесено недостовірні дані, оскільки фактично відповідачем ОСОБА_1 було здійснено не реконструкцію квартири в існуючих межах, а на даху магазину «Центральний», що розташований на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , зведено прибудову площею 17,3 кв. м. до квартири АДРЕСА_3 . Крім того ОСОБА_1 внесла до декларацій недостовірні дані щодо дати початку та закінчення будівельних робіт, зазначивши дату початку будівництва 01 листопада 2013 року та дату закінчення будівництва 27 листопада 2013 року, тоді як будівництво зазначеної прибудови відбулось ще у 2010 році, що встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2010 року, яким вирішено знести самочинно збудовану прибудову до квартири АДРЕСА_1 та привести територію, на якій здійснювалось самочинне будівництво до первинного стану за рахунок забудовника ОСОБА_1 .

В травні 2014 року представник позивача звернувся до Інспекції із заявою про скасування реєстрації оскаржуваних декларацій про початок виконання будівельних робіт від 01 листопада 2013 року та про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року з огляду на внесення в них відповідачем ОСОБА_1 недостовірних даних, проте йому було повідомлено про неможливість проведення перевірки достовірності зазначених ОСОБА_1 даних через неможливість зустрітись із нею.

Також позивач зазначив, що законодавством покладено на Інспекцію обов`язок проводити перевірку повноти даних, зазначених у декларації під час її подання, а на замовника покладено відповідальність за подання достовірної інформації. Інспекція вправі була провести перевірку та прийняти відповідне рішення про скасування реєстрації декларацій, проте цього не зробила.

На підставі оскаржуваної декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Шуляк А. О. 10 грудня 2013 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на зазначене нерухоме майно та видано їй свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2013 року.

Діями відповідача ОСОБА_1 порушуються права позивача ОСББ «Подолянка-7», оскільки навантаження від виконаної надбудови спричинило утворення тріщин у плиті покриття, а для безпечної подальшої експлуатації вбудованих приміщень по АДРЕСА_2 , необхідно демонтувати надбудову, виконану мешканцями квартири АДРЕСА_3 , про що зазначено у звіті про проведення технічного обстеження від 29 березня 2019 року.

Також позивач зазначив, що в липні 2014 року він звертався до суду в порядку адміністративного судочинства з аналогічним позовом, проте постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року рішення судів першої та апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з цим позивач просив:

- скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт від 01 листопада 2013 року, зареєстровану за № ВН 79 та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року, зареєстровану за № ВН 40 на об`єкт «реконструкція квартири АДРЕСА_1 », замовником якого є ОСОБА_1 ;

- скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , видане 10 грудня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Шуляк А. О.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу), індексний № 8889223, прийняте 10 грудня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Шуляк А. О. стосовно реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , площею 120 кв. м., яке виникло на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 10 грудня 2013 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 », зареєстровану інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 01 листопада 2013 року за № ВН 79.

Скасовано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 », зареєстровану інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 29 листопада 2013 року за № ВН 40.

Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 № 3214317, видане 10 грудня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Шуляк А. О., індексний номер: 14345670.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу), індексний № 8889223, прийняте 10 грудня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Шуляк А. О. стосовно реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 120,0 кв. м.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Подолянка-7» 3842 грн. та на користь держави 1921 грн. судового збору.

Стягнуто з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСББ «Подолянка-7» 1921 грн. судового збору.

В позовних вимогах до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Зазначила, що рішення суду вважає необґрунтованим і таким, що суперечить нормам цивільного та цивільного процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що в суді першої інстанції позивач не довів, в чому полягає факт порушення його прав; не надав жодних доказів того, що при реєстрації права власності на прибудову ОСОБА_1 надала підроблені документи та зазначила недостовірні факти. Посилання суду першої інстанції на звіт б/н від 29 березня 2019 року про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій є безпідставним, оскільки викладені у звіті факти не свідчать про обґрунтованість позовних вимог, а в судовому засіданні було з`ясовано, що відповідачі для участі при складанні цього звіту запрошені не були і огляд першого поверху проводився у їх відсутності.

Інші учасники справи рішення суду не оскаржили.

Позивач ОСББ «Подолянка-7», відповідачі Державна архітектурно-будівельна інспекція України та Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області відзив на апеляційну скаргу не надали.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить її відхилити, а рішення суду без змін.

Представники відповідачів Державної архітектурно-будівельної інспекції України і Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у судове засідання не з`явилися, заяв, клопотань не надали.

Відповідач ОСОБА_1 і її повноважний представник ОСОБА_2 , який подав і підписав апеляційну скаргу, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи (судові повістки отримали 19 лютого 2020 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення), у судове засідання не з`явилися, заяв чи клопотань не надали.

Повноваження представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грицуляка Т. П., відповідно до частини 4 статті 62 ЦПК України, підтверджені ордером серії ВН № 130274, виданим 06 січня 2020 року на підставі адвокатської угоди № 26/19 від 20 листопада 2019 року, витяг із якої надано до суду (а. с. 208, 209).

У судове засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Павлюк С. М., підтвердивши свої повноваження ордером серії ВН № 106180, виданим на підставі договору про надання правової допомоги № 25/01 від 25 лютого 2020 року.

У судовому засіданні адвокат Павлюк С. М. заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він лише вчора уклав угоду та не встиг ознайомитися із матеріалами справи, а також він вбачає можливість на даній стадії розгляду справи укласти мирову угоду із позивачем.

Заслухавши думку представника позивач по клопотанню, колегія суддів прийшла до думки про часткове задоволення клопотання: по справі оголошено перерву і надано представнику відповідача матеріали справи для ознайомлення.

Адвокат Павлюк С. М. відмовився знайомитися із матеріалами справи і залишив залу судового засідання.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними (частина 1). Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 2).

Зваживши на те, що апеляційна скарга подана і підписана представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Грицуляком Т. П., а апеляційна скарга, яка була подана і підписана самим відповідачем ОСОБА_1 ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 січня 2020 року визнана неподаною і повернута заявнику (а. с. 199), та врахувавши, що і відповідач ОСОБА_1 і її повноважний представник адвокат Грицуляк Т. П., належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що згідно вимог частини 2 статті 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не з`явилися.

При цьому враховані і положення частини 1 статті 372 ЦПК України про відкладення розгляду справи в разі неявки сторони у судове засідання і відсутність відомостей щодо вручення цій стороні судової повістки чи коли у випадку неявки сторони, за її клопотанням причина неявки буде визнана поважною, проте такі обставини по даній справі відсутні, оскільки адвокат Павлюк С. М. у судове засідання з`явився і згодом залишив залу судового засідання після того як його клопотання не було повністю задоволено.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 станом на жовтень 2007 року загальна площа квартири до перепланування становила 102,2 кв. м.; після перепланування станом на жовтень 2010 року 120,0 кв. м.; кількість приміщень та площа збільшилась за рахунок зведення прибудови «літня кімната», площею 17,3 кв. м. (а. с. 40-44).

11 червня 2010 року та 14 червня 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області надано відповіді на звернення ОСББ «Подолянка-7», із якої вбачається, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 без належного дозволу на покрівлі магазину побудувала прибудову до квартири АДРЕСА_1 , що є порушенням ст. 24, 29 Закону України «Про планування і забудову територій», за що її притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу та надано лист-припис щодо приведення об`єкта у відповідність до вимог чинного законодавства (а. с. 16, 17).

04 червня 2010 року Управлінням містобудування і архітектури Вінницької міської ради направлено попередження голові ОСББ «Подолянка-7» щодо вжиття заходів реагування до власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що вона без відповідних дозвільних документів виконує будівельні роботи з будівництва прибудови до власної квартири на покрівлі вбудовано-прибудованих приміщень магазину, чим пошкодила покрівлю магазину та змінила зовнішній вигляд фасаду будинку АДРЕСА_2 (а. с. 18).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2010 року у справі № 2-6769/10 вирішено знести самочинно збудовану прибудову до квартири АДРЕСА_1 та привести територію, на якій здійснювалось самочинне будівництво до первинного стану за рахунок забудовника ОСОБА_3 (а. с. 25-27).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27 грудня 2010 року зазначене рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2010 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 21 вересня 2011 року рішення Апеляційного суду Вінницької області від 27 грудня 2010 року скасовано, залишено в силі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2010 року (а. с. 28-30).

01 листопада 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області за № ВН 79 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме: реконструкція квартири АДРЕСА_1 (а. с. 36-38).

29 листопада 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області за № ВН 40 зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: реконструкція квартири АДРЕСА_1 ; категорія складності ІІІ. У цій декларації зазначено дату початку будівництва 01 листопада 2013 року та дату закінчення будівництва 27 листопада 2013 року (а. с. 32-35).

10 грудня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Шуляк А. О. видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 № 3214317 (індексний номер: 14345670), відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 загальною площею 120 кв. м. на праві приватної власності належить ОСОБА_1 та прийнято рішення № 8889223 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (а. с. 20, 21, 22-24).

Також по справі встановлено, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року у справі № 802/2751/14-а, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 01 листопада 2013 року за № ВН 79; скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 29 листопада 2013 року за № ВН 40; скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 № 3214317, видане 10 грудня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Шуляк А. О., індексний номер: 14245670; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 8889223 від 10 грудня 2013 року, винесене державним реєстратором Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Шуляк А. О. (а. с. 45-54; 55-62).

Постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року зазначені постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року і ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року скасовані, провадження у справі закрито та роз`яснено ОСББ «Подолянка-7», що цей спір підлягає розгляду судом цивільної юрисдикції (а. с. 63-66).

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій від 29 березня 2019 року за результатами технічного обстеження вбудованих приміщень по АДРЕСА_2 , виявлені недоліки (дефекти) унеможливлюють надійну та безпечну експлуатацію вбудованих приміщень через допущені відхилення від проекту на етапі експлуатації мешканцями квартири АДРЕСА_3 , які виконали надбудову (прибудову до житлового будинку) над ними з порушенням будівельних вимог: ДБН В.1.2-2:2006, ДБН В.3.2-2-2009, ДБН В.1.2-14-2009, ДБН А.2.2-3-2014. В подальшому для безпечної експлуатації вбудованих приміщень необхідно демонтувати надбудову виконану мешканцями квартири АДРЕСА_3 та підсилити плити покриття в обсязі вимог ДБН А.2.2-3-2014 (а. с. 67-75).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 при поданні цих декларацій зазначила недостовірні данні в частині дати початку і завершення зведення прибудови до квартири АДРЕСА_3 , а також повідомила про проведення реконструкції в існуючих межах нерухомого майна, в той час вона фактично здійснивши прибудову, збільшила загальну площу квартири на 17,3 кв. м.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування свідоцтва про право власності та рішення про державну реєстрацію прав, суд першої інстанції виходив з того, що проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень і видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно вчиняється за наявності документа, який засвідчує прийняття в експлуатацію реконструйованого об`єкта і по даній справі таким документом стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року. Оскільки така декларація про готовність об`єкта до експлуатації скасовується судом, тому підлягають до скасування і похідні від них документи: рішення державного реєстратора від 10 грудня 2013 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно квартиру № 23 від 10 грудня 2013 року.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Із зареєстрованої 29 листопада 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області за № ВН 40 декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: реконструкції квартири АДРЕСА_1 , вбачається що категорія складності даного об`єкту нерухомості квартири АДРЕСА_3 , є ІІІ (а. с. 32-35).

Відповідно до частин 1 і 4 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин, замовник має право виконувати будівельні роботи після: направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (п. 1); реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності (п. 2) (частина 1).

Реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, а також реконструкцію або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а так само нове будівництво відповідно до містобудівної документації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури на замовлення органів державної влади та органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою (частина 4).

Згідно положень статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (частина 1). Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п`яти робочих днів з дня надходження декларації (частина 2). Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації (частина 4). Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації (частина 8).

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно частин 1, 4, 6 цієї статті прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I - III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України (частина 1).

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів (частина 4 цієї статті).

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації (частина 6).

Частиною 10 цієї статті передбачено, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Пунктом 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, встановлено, що прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до I - III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

У пункті 17 Порядку вказано, що реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об`єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об`єкта на безоплатній основі.

Згідно пункту 19 Порядку замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Пункт 20 Порядку зобов`язує інспекцію перевірити протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації щодо повноти даних, зазначених у ній, і зареєструвати декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації (пункт 21 Порядку).

Із наведеного слідує висновок, що на Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю покладено обов`язок по перевірці повноти даних, вказаних у деклараціях про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації під час їх подання, а на замовника покладено обов`язок про подання достовірної інформації.

Судом першої інстанції вірно встановлено факт подання ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт і декларації про готовність об`єкта до експлуатації, в яких вона вказала недостовірні дані.

Так, у декларації про початок виконання будівельних робіт вказано, що такі будівельні роботи полягають у реконструкції квартири АДРЕСА_1 ; характеристика квартири: трикімнатна, загальна площа 120,0 кв. м. (а. с. 36-38).

Проте, матеріали справи містять інформацію, яка не відповідає таким відомостям у декларації.

Так, із технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , де власником є ОСОБА_1 , виданого КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» у жовтні 2010 року, вбачається, що квартира АДРЕСА_3 є трикімнатною і до перепланування має загальну площу 102,2 кв. м. (а. с. 42), а після перепланування має чотири кімнати, у тому числі четверта кімната літня, має площу 17,3 кв. м. і загальна площа складає 120,0 кв. м. (а. с. 44).

Отже, ОСОБА_1 здійснила не реконструкцію квартири в існуючих межах, а здійснила добудову окремого приміщення, змінивши при цьому геометричні розміри квартири і збільшивши площу квартири на 17,8 кв. м.

Із листів ДАБІ у Вінницькій області № 02-10-151 від 11 червня 2010 року і № 27-К-86-2 від 14 червня 2010 року вбачається, що ОСОБА_1 без належного дозволу, з порушенням вимог статей 24, 29 Закону України «Про планування і забудову територій», на покрівлі магазину побудувала прибудову до квартири АДРЕСА_1 кімнату площею 17,3 кв. м. За самочинне будівництво ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 96 КУпАП (оштрафована, згідно постанови № 676-ЦР від 08 червня 2010 року) і їй надіслано лист-припис про приведення об`єкта у попередній стан (а. с. 16, 17).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2011 року, також встановлено, що ОСОБА_1 незаконно здійснила прибудову до власної квартири, прибудова є самочинною і такою, що порушує право інших осіб та підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво (а. с. 25-27, 28-30).

Матеріалами справи також встановлено, що ОСОБА_1 іще у 2010 році здійснила самочинну добудову до квартири АДРЕСА_3 у вигляді літньої кімнати площею 17,3 кв. м. і рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2010 року, що набрало законної сили, задоволено позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Подолянка-7» до неї про знесення самочинно збудованої прибудови; її було зобов`язано знести самочинно збудовану прибудову до квартири і привести територію, на якій здійснювалось самочинне будівництво до первинного стану за рахунок забудовника (а. с. 25-27).

Отже, подаючи 1 листопада 2013 року до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області декларацію про початок виконання будівельних робіт, щодо реконструкції квартири АДРЕСА_3 в існуючих межах, ОСОБА_1 достовірно знала про існування самочинно збудованої прибудови до квартири станом до 1 листопада 2013 року, проте, з метою отримання права на початок виконання будівельних робіт, надала недостовірні дані про початок таких робіт, які реально уже були виконані нею в 2010 році.

У поданій 29 листопада 2013 року до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області декларації про готовність об`єкта до експлуатації відповідач ОСОБА_1 також зазначила ці недостовірні дані в частині початку виконання будівельних робіт та в частині закінчення будівельних робіт, зазначивши їх закінчення 27 листопада 2013 року, а також повідомила про проведення реконструкції в існуючих межах квартири, в той час, коли фактично була здійснена прибудова до квартири, за рахунок якої збільшилася загальна площа квартири на 17,3 кв. м.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині скасування декларації про початок виконання будівельних робіт і в частині скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Також є правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про скасування свідоцтва про право власності та рішення про державну реєстрацію права.

У статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що документ дозвільного характеру це - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», в цій же редакції, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно із пунктом 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року, в чинній редакції станом на 10 грудня 2013 року, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в чинній редакції станом на 10 грудня 2013 року) визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (ч. 1). У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (ч. 2).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в цій же редакції, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в цій же редакції, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Таким чином, підставою для прийняття 10 грудня 2013 року рішення про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень і видачу 10 грудня 2013 року свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексним номером: 14345670, на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 120 кв. м., на ім`я власника ОСОБА_1 , стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року.

З урахуванням того, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації скасовується судом як незаконна, тому прийняті на її підставі рішення про державну реєстрацію прав та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, також підлягають до скасування.

Доводи апеляційної скарги в тому, що позивач у судовому засіданні при розгляді справи в суді першої інстанції не міг пояснити в чому полягає факт порушення його прав; що позивач не надав жодних доказів того, що відповідачем ОСОБА_1 при реєстрації права власності було надано підроблені документи та недостовірні факти, що стало підставою для задоволення позовних вимог; що посилання позивача на те, що відповідач ОСОБА_1 ніякої реконструкції фактично не здійснювала, є недостовірним, оскільки вона здійснила прибудову до існуючого житлового приміщення, є безпідставними, виходячи із такого.

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій на виконання вимог п. 5 частини 3 статті 175 ЦПК України, виклав обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги і зазначив докази, що підтверджують вказані обставини.

Так, позивач вказав, що при подачі даного позову, він керується законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

У статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» надано визначення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яким є - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна, а також визначено, що співвласниками багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» це об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно вимог статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, у тому числі: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю.

Тому Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Подолянка-7» на виконання таких вимог закону, з метою забезпечення і захисту інтересів співвласників, дотримання їх прав і обов`язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законом і статутними документами, звернулося із даним позовом до суду.

При цьому позивач, як на доказ порушеного права співвласників, надав звіт № б/н від 29 березня 2019 року про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкту: вбудованого приміщення по АДРЕСА_2 , із якого вбачається наявність відхилення від проектної документації та будівельних норм і стандартів допущених на етапі експлуатації; виконана надбудова суперечить діючим нормативним вимогам і робить покриття вбудованих приміщень неможливим для надійної та безпечної експлуатації. Під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості надійної та безпечної експлуатації об`єкта, виявлені такі дефекти: фундамент: зліва на цоколі утворилась тріщина під віконним прорізом; стіни: горизонтальні тріщини та відшарування штукатурки на торцевій парапетній стінці зліва від збору осадової води та снігу, яка перепиняється надбудовою; вертикальна тріщина під вікном на торцевій стіні зліва від силових навантажень; деформаційні зміни від нерівномірних навантажень в місці примикання стіни вбудованого приміщення до житлового будинку, розрив штукатурки по осадочному шву; перекриття та покриття: на монолітній плиті покриття утворились тріщини розкриттям 1 мм; самочинно змінене розрахункове навантаження на покриття з 0,5 (50) кПа (кгс/м-2) на 1,5 (150) кПа (кгс/м-2) виконаною надбудовою до квартири АДРЕСА_3 з порушенням вимог ДБН В.1.2-2:2006 «Навантаження і впливи».

Також відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі поданій і підписаній її представником адвокатом Грицуляком Т.П., зазначила про те, що посилання суду першої інстанції на звіт № б/н від 29 березня 2019 року, як на доказ, є необґрунтованим, оскільки викладені у звіті факти не свідчать про обґрунтованість позовних вимог; відповідачі для участі при складанні звіту не запрошувалися, огляд приміщення першого поверху проводився у відсутності відповідачів, а огляд приміщення прибудови не проводився взагалі; в звіті відсутні попередження експертів про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Такі міркування в апеляційній скарзі є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах законодавства і спростовуються наступним.

За результатами проведення технічного обстеження будівельних конструкцій вбудованих приміщень по АДРЕСА_2 фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (сертифікат АЕ № 000871 від 01 листопада 2012 року) склала звіт № б/н від 29 березня 2019 року, де зробила висновок про те, що виявлені недоліки (дефекти) унеможливлюють надійну та безпечну експлуатацію вбудованих приміщень через допущені відхилення від проекту на етапі експлуатації мешканцями квартири АДРЕСА_3 , які виконали надбудову (прибудову до житлового будинку) над ними з порушенням будівельних вимог: ДБН В.1.2-2:2006, ДБН В.3.2-2-2009, ДБН В.1.2-14-2009, ДБН А.2.2-3-2014. В подальшому для безпечної експлуатації вбудованих приміщень необхідно демонтувати надбудову виконану мешканцями квартири АДРЕСА_3 та підсилити плити покриття в обсязі вимог ДБН А.2.2-3-2014 (а. с. 67-75).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документ (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Позивач, виконуючи вимоги статей 12, 13, 81 ЦПК України та з дотриманням вимог статей 76, 77 і 95 ЦПК України, на обґрунтування заявлених позовних вимог, надав письмовий доказ звіт № б/н від 29 березня 2019 року про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій вбудованого приміщення по АДРЕСА_2 .

Такий письмовий доказ оцінюється судом з дотриманням вимог статті 89 ЦПК України, якою передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції на виконання вимог зазначеного цивільного процесуального закону, оцінив наданий позивачем письмовий доказ та у сукупності з іншими доказами, відобразив таку оцінку у своєму рішенні.

Відповідач ОСОБА_1 , скориставшись своїм процесуальним правом, надала 23 липня 2019 року відзив на позовну заяву (а. с. 132-134).

Проте, згідно вимог ч. 2 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 не довела тих обставин, які мають значення для справи та на які вона посилалася як на підставу своїх заперечень, зокрема, в частині письмового доказу звіту № б/н від 29 березня 2019 року.

Крім цього, цивільне процесуальне законодавство не містить таких вимог до звіту, про які наведено в апеляційній скарзі, у тому числі, про попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а таке попередження застосовується при призначені судом відповідної судової експертизи (ч. 5 ст. 104 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши вимоги наведених законів, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до вірного висновку про задоволення заявленого позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана та підписана її представником адвокатом Грицуляком Тарасом Петровичем, залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіВ. С. Марчук
В. В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 02 березня 2020 року