ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1271/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Долі М.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в підготовчому провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Молявчика О.В., звернулась в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання їх втратившими право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Мотивувала свої вимоги тим, що позивач є єдиним власником зазначеної квартири, відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, однак не проживає в ній більше десяти років. Від спільних знайомих позивачу відомо, що вони проживають за кордоном і наміру повертатися до України не мають. З реєстрації відповідачі в добровільному порядку не знялись, зв"язок з ними відсутні. Даний факт суттєво порушує право власності позивача та створює їй перешкоди в користуванні власністю, оскільки вона несе додаткові витрати по його утриманню, так як плата за користування житлом нараховується виходячи з кількості проживаючих осіб згідно реєстрації, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2019 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання.

У підготовче судове засідання позивач не прибула, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі також не прибули у підготовче судове засідання, направили до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність, заявлені позовні вимоги визнали та пояснили, що постійно проживають в Сполучених Штатах Америки та не мають наміру приїздити до України.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що відповідач визнав заявлені позовні вимоги, суд вважає за можливе розглянути справи та ухвалити рішення на підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України,власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування вказаної квартири (а. с. 6).

Відповідно до інформації електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА", в зазнаеній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 20).

Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, подані відповідачами заяви про визнання позовних вимог, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки судом встановлено, що відповідачі тривалий час не проживають в спірній квартирі, позивач не чинила перешкод в користуванні квартирою, будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачам користуватись спірною квартирою не встановлено,

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у зв"язку із визнанням позову відповідачами, судові витрати розподілити між сторонами у відповідності до вимог ст. 142 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 383, 391, 403, 406 Цивільного кодексу України, ст.ст. ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 192,10 грн. з кожного.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, що становить 384,20 грн., сплаченого при зверненні з позовом до суду відповідно до квитанції № 0.0..1 від 24.07.2019 року у ПАТ КБ "ПриватБанк".

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.О. Заставенко