Провадження № 2/161/1055/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі : головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Щерблюк О.В.

з участю:

представника позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей,-

в с т а н о в и в:

Представник позивачка ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дітей.

В обґрунтування позову покликається на те, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 18.04.2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано та вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 23.01.2018 року збільшено розмір аліментів на утримання дітей з 500 на 1000 грн. Відповідно до постанов Волинського апеляційного суду від 06.02.2018 року та 13.08.2019 року з нього на користь відповідача стягнуто додаткові витрати на дітей.

Вказує, що ним також понесені додаткові витрати на дітей, а саме в період часу з 26.08.2018 року по даний час ним витрачено кошти на лікування дітей та придбання медичних препаратів на загальну суму 11007 грн., витрати на проїзд до лікувального закладу в сумі 76,58 грн. Таким чином, загальна сума витрат становить 11084,47 грн., а тому вважає, що стягненню з відповідача на його користь підлягає 5542,24 грн. додаткових витрат.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати на дітей за період часу з 2018 року по даний час в розмірі 5542,24 грн. та покласти на відповідача судові витрати.

13.09.2019 року ОСОБА_2 подано суду зустрічну позовну заяву.

В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Луцького міськрайонного суду18.04.2013 року. Від шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказаному рішенні суду визначене місце проживання дітей: АДРЕСА_1 , сини зареєстровані за вказаною адресою та проживають разом із нею. Вказує, що син ОСОБА_5 хворіє та нею понесено кошти на його лікування. Крім того, понесла витрати на оздоровлення дітей. Тому вважає, що з ОСОБА_6 на її користь слід стягнути додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 6288,21 грн.

Покликаючиь на викладені обставини, просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на неповнолітніх дітей в розмірі 6288,21 грн. та завдану їй моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

17.09.2019 року ОСОБА_2 подала суду заяву про збільшення позовних вимог. Просить суд, стягнути з ОСОБА_6 на її користь додаткові витрати на дітей в сумі 3696 грн., а всього на загальну суму 9984,21 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 07.10.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей та об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 07.11.2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 02.12.2019 року провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей та моральної шкоди, в частині вимог про стягнення моральної шкоди закрито.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18.02.2020 року провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, в частині стягнення додаткових витрат на дітей у 2018 році на суму 3696 грн. закрито.

У судовому засіданні представник позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 первісний позов просив суд задовольнити із вказаних підстав, в задоволенні зустрічного позву просив відмовити у зв`язку із безпідставністю заявлених вимог.

В судовому засіданні відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 у задоволенні первісного позову просила відмовити за безпідставністю, зустрічну позовну заяву із врахуванням збільшених позовних вимог задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвами про народження (а.с. 3, 4).

Згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 18.04.2013 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 розірвано, вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. починаючи з 27.02.2013 року та до досягнення дітьми повноліття, дітей залишити проживати з матір`ю (а.с.27,28).

У зв`язку із виникненням підстав для зміни розміру аліментів, ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом за захистом її права у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України.

Згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 23.01.2018 року збільшено розмір аліментів з 500 грн. на кожну дитину на 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 5-7).

Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_3 сплачує аліменти на утримання дітей.

З матеріалів справи судом встановлено, що в період з 26.02.2018 року по даний час ОСОБА_3 поніс додаткові витрати, викликані незадовільним станом здоров`я дитини, зокрема, на лікування та придбання медичних препаратів на суму 10307,89 грн., витрат пов`язаних із проїздом до лікувального закладу в сумі 76,58 грн., всього на загальну суму 10346,18 грн. (а.с. 8,9).

Отже, половина суми понесених ОСОБА_3 додаткових витрат на дітей становить 5173,09 грн.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які стосуються обов`язку батьків участі у додаткових витрат на дитину, який регулюється ст. 185 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що у ОСОБА_3 наявні додаткові витрати на дітей, викликані особливими обставинами; факт наявності таких витрат позивачем доведено доказами, що містяться у матеріалах справи та такі кошти є додатковими, а тому суд приходить висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дітей у розмірі 5173,09 грн., а тому порушене право позивача щодо стягнення додаткових витрат підлягає захисту шляхом задоволення первісного позову.

Кошти на лікування дітей та придбання медичних препаратів суд враховує повністю згідно наданих фіскальних чеків. Разом з тим їх сума становить 10307,89 грн., а не 11007, 89 грн., як зазначено в позовній заяві.

Витрати, пов`язані із проїздом до лікувального закладу у м.Київ у сумі 76,58 грн. підтверджені позивачем відповідним проїзним документом. Суд стягує з відповідача в користь позивача половину цієї суми 38,29 грн., а не всю суму вартості проїзду, як заявив позивач.

Тому позов до задоволення підлягає частково.

Щодо вимог зустрічного позову про стягнення додаткових витрат понесених на дітей, суд виходить з наступного.

При вирішенні зустрічного позову суд застосовує норми права, наведені при ухваленні рішення з аналогічних питань при вирішення первісного позову.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що у ОСОБА_2 наявні додаткові витрати на дітей, викликані особливими обставинами, останньою доведено доказами, що містяться у матеріалах справи що такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які присуджені на утримання дітей у формі аліментів, а тому суд приходить висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом додаткових витрат на дітей, а тому порушене право позивача за зустрічним позовом щодо стягнення додаткових витрат підлягає захисту шляхом задоволення зустрічного позову.

Суд враховує додаткові витрати ОСОБА_2 на дітей, зокрема на придбання медикаментів, оплату медичних послуг та оздоровлення дітей у 2019 році. Згідно наданих фіскальних чеків, прибуткового касового ордера від 20.07.2019 року №15, квитанції від 31.10.2019 року половина суми витрат становить 5930,35 грн., яку суд стягує з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 (а.с. 39,40, 69,70).

Разом з тим, на думку суду, не підлягає до задоволення вимога за зустрічним позовом про стягнення витрат на проїзд дітей до місця оздоровлення у 2019 році на заявлену суму 1955,71 грн. (а.с.40).

Понесення таких витрат жодними доказами у відповідності до ст. 77-79 ЦПК України не підтверджено.

Отже, позов підлягає до задоволення частково.

Стягуючи додаткові витрати на дітей з обох батьків суд зауважує, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У відповідності до ч. 1 ст. 140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину від сплати судового збору звільнений законом. Таким чином, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 768,40 грн. в дохід держави з кожного.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 76-81, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 додаткові витрати понесені на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 5173,09 грн. (п`ять тисяч сто сімдесят три грн.. 09 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в дохід держави 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн.. 40 коп.) судового збору.

В решті вимог відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 додаткові витрати понесені на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 5930,35 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять грн.. 35 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в дохід держави 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн.. 40 коп.) судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Учасниками справи є:

Позивач, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - невідомо, проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомо, проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 27 лютого 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк