Справа №538/1957/20
Провадження по справі №2/538/545/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Бондарь В.А., за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником 11/25 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Дане житлове приміщення належить позивачу на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Лохвицької міської ради № 303 від 19.12.1978 року взамін договору дарування виданого нотаріальною конторою 16.12.1970 року. Власником іншої 14/25 частини будинку є брат позивача - ОСОБА_2 , який володіє своєю часткою на підставі договору дарування від 12.06.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори.

У власності ОСОБА_1 знаходиться: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 73,9 кв.м, сарай "Б", прибудова "б", вбиральня "б1", сарай"Ж", погріб "В", огорожа "№1", 1/2 частина колодязя "№3". У власності ОСОБА_2 знаходиться: квартира АДРЕСА_6 загальною площею 70,2 кв.м, ганок, сарай "Г", прибудова "г", прибудова "г1", сарай "Д", вбиральня "Е", погріб "З", огорожа "№2", 1/2 частина колодязя "№3", вигрібна яма "№4".

Такий порядок користування будинком встановлено з 1992 року.

На підставі рішення виконкому Лохвицької міської ради від 19.03.2015 року № 39 частині домоволодіння, яке належить ОСОБА_1 присвоєно самостійну адресу: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на даний час вказані частки житлового будинку є окремими домоволодіннями із незалежними комунікаціями, газо-та-електропостачанням та окремими адресами. Відсутність правовстановлюючого документа, що засвідчує право власності на окремо виділену частку, позбавляє позивача можливості відповідно до вимог чинного законодавства вчиняти правочини.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким припинити право спільної часткової власності на житловий будинок, виділивши частки житлового будинку, та визнати за сторонами право власності на майно.

В судове засідання позивач не з"явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач по справі в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, щоОСОБА_1 є власником 11/25 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Дане житлове приміщення належить позивачу на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Лохвицької міської ради № 303 від 19.12.1978 року взамін договору дарування виданого нотаріальною конторою 16.12.1970 року. Власником іншої 14/25 частини будинку є брат позивача - ОСОБА_2 , який володіє своєю часткою на підставі договору дарування від 12.06.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори.

У власності ОСОБА_1 знаходиться: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 73,9 кв.м, сарай "Б", прибудова "б", вбиральня "б1", сарай"Ж", погріб "В", огорожа "№1", 1/2 частина колодязя "№3". У власності ОСОБА_2 знаходиться: квартира АДРЕСА_6 загальною площею 70,2 кв.м, ганок, сарай "Г", прибудова "г", прибудова "г1", сарай "Д", вбиральня "Е", погріб "З", огорожа "№2", 1/2 частина колодязя "№3", вигрібна яма "№4".

Такий порядок користування будинком встановлено з 1992 року.

На підставі рішення виконкому Лохвицької міської ради від 19.03.2015 року № 39 частині домоволодіння, яке належить ОСОБА_1 присвоєно самостійну адресу: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на даний час вказані частки житлового будинку є окремими домоволодіннями із незалежними комунікаціями, газо-та-електропостачанням та окремими адресами. Відсутність правовстановлюючого документа, що засвідчує право власності на окремо виділену частку, позбавляє позивача можливості відповідно до вимог чинного законодавства вчиняти правочини.

Спірні правовідносини регулюються главою 26 ЦК України «Право спільної власності».

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивач та відповідач є суб`єктами спільної часткової власності.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України).

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ст. 364 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Встановлено, що належна ОСОБА_1 11/25 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - є відокремленою часткою.

Відсутність правовстановлюючого документу, що засвідчує право власності позивача на окремо виділену частку позбавляє її можливості відповідно до вимог чинного законодавства вчиняти правочини (без згоди іншого співвласника).

Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007р. № 55 (1.2.) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч.1 ст. 367 ЦК України, за домовленістю між ними.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За умовами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість -одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 319, 321, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст. ст. 81, 200, 206, 247, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, Конституції України, Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007р. № 55 (1.2.), суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності - задовольнити в повному обсязі.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити із спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: квартиру АДРЕСА_1 , вбиральня "б1", сарай "Ж", погріб "В", огорожа "№1", 1/2 частина колодязя "№3", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - в окрему цілу частку домоволодіння, залишивши без змін поштову адресу домоволодіння: АДРЕСА_1 .

Виділити із спільної часткової власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: квартиру АДРЕСА_6 , прибудова "г1", сарай "Д", вбиральня "Е", погріб "З", огорожа "№2", 1/2 частина колодязя "№3", вигрібна яма "№4", розташованого за адресою: АДРЕСА_6 - в окрему цілу частку домоволодіння, залишивши без змін поштову адресу домоволодіння: АДРЕСА_6 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 73,9 кв.м, сарай "Б", прибудова "б", вбиральня "б1", сарай "Ж", погріб "В", огорожа "№1", 1/2 частина колодязя "№3", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) право власності на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 70,2 кв.м, ганок, сарай "Г", прибудова "г", прибудова "г1", сарай "Д", вбиральня "Е", погріб "З", огорожа "№2", 1/2 частина колодязя "№3", вигрібна яма "№4", розташованого за адресою: АДРЕСА_6 .

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького

районного суду Полтавської області В.А.Бондарь