Справа № 699/1024/19
Номер провадження № 2/699/103/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.02.2020 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - органу опіки та піклування в особі Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, в період якого народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу розірвання шлюбу відповідач вихованням дитини не займається, не спілкується з ним, аліменти не сплачує, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений вчасно, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, яка повернулася на адресу суду, проте згідно ч.7, 8 ст.128 ЦПК України останній вважається належним чином повідомлений про розгляд справи . Також про розгляд справи відповідач був повідомлений в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав ( а.с.43, 52).

Представник органу опіки та піклування в особі Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, звернулися до суду із заявою про розгляд справи у їхню відсутність, просили задовольнити позов.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що позивачку знає п`ять років, її син є активною, дружелюбною дитиною. Протягом усього часу знайомства вона жодного разу не бачила батька дитини. Хлопчик ніколи не згадував про батька. Дитиною постійно займається його мати.

Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідка, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

В суді встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 20.08.2015 року, яке набрало законної сили 10.09.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , разом з нею проживає її син ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 16.03.2019 року (а.с.12).

Згідно довідки, виданої КП «ВЖ РЕУ» від 09.09.2019 року ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні свого сина ОСОБА_3 з 2015 року (а.с.13).

З 09.09.2013 року по 09.10.2015 року ОСОБА_5 відвідував заклад дошкільної освіти «Зірочка», за вказаний період батько жодним чином не цікавився сином (а.с.15).

З 09.10.2015 року по 31.07.2015 року ОСОБА_5 відвідував дошкільний навчальний заклад «Світлячок» ім.С.Русовї №4, за вказаний період батько жодним чином не цікавився сином (а.с.16).

Згідно довідок, виданих Корсунь-Шевченківською гімназією від 15.03.2019 року №39, 23.09.2019 року №99 ОСОБА_5 є учнем гімназії, за час навчання його батько не відвідував батьківські збори, вихованням та навчанням сина не цікавився (а.с.17, 18).

ОСОБА_5 відвідує гурток в Корсунь-Шевченківському районному центрі дитячої та юнацької творчості та відвідує Корсунь-Шевченківську комплексну дитячо-юнацьку спортивну школу, батько не приймає участі у вихованні сина (а.с.19, 20).

Позивач ОСОБА_1 з 22.02.2019 року перебуває на обліку як безробітна у Корсунь-Шевченківській районній філії ОЦЗ (а.с.23).

ОСОБА_5 хворіє, що підтверджується копією виписки із медичної карти (а.с.14).

Орган опіки та піклування в особі Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.21-22). Також у вказаному висновку зазначено, що ОСОБА_2 направлена заява про відмову від батьківських прав через неможливість утримувати сина.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Декларацією прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенцією про права дитини 20.11.1989 року, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, Сімейним кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства».

Положеннями ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 52 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 7-9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно о ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про ї здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В статті 150 СК України, закріплені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, підставою позбавлення батьків батьківських прав може бути ухилення останніх від виконання обов`язків по вихованню дитини.

В п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час розгляду справи підтверджується винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які свідчать про ухилення ним від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст.164 СК України.

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.

Відповідачем не поданий відзив на позов, в судові засідання останній не з`являвся, що суд оцінює як небажання відповідача у подальшому виконувати батьківські обов`язки по відношенню до сина, що вказує про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно.

Згідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Враховуючи те, що відповідач не надав відомостей про його майновий стан, джерело доходів, стан здоров`я, наявність у нього інших утриманців, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття.

Згідно ч.1.ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем позов поданий до суду 10.10.2019 року, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти на утримання дитини.

Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів.

Тому згідно ч.6 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 768,40 грн ( на час подачі позову) в дохід держави.

Також відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн ( за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав).

Керуючись ст.ст.263-265, 280-289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - органу опіки та піклування в особі Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання відома адреса місця реєстрації та проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , інші відомості суду не відомі, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання відома адреса місця реєстрації та проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , інші відомості суду не відомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , інші відомості суду не відомі, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 768,40 грн судових витрат.

Стягнення аліментів розпочати з часу звернення до суду, тобто з 10.10.2019 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання відома адреса місця реєстрації та проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , інші відомості суду не відомі судовий збір в сумі 768,40 грн в дохід держави (стягувач: Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, в решті рішення підлягає виконанню після набрання ним законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.

Апеляційна скарга може бути поданою до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення через Корсунь-Шевченківський районний суд.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду складено 26.02.2020 року.

Суддя Свитка С.Л.