Суддів Великої Палати Верховного Суду Данішевської В.І., Бакуліної С.В., Кібенко О.Р., Рогач Л.І., Уркевича В.Ю.
щодо постанови від 12 лютого 2020 року
у справі № 345/1183/17
Провадження № 14-420цс19
Відповідно до частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) викладаємо окрему думку.
Історія справи
1. У квітні 2017 року Управління соцзахисту звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача 14 658,39 грн за період з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року, які були надміру виплачені у вигляді житлової субсидії внаслідок стверджуваного зловживання з боку відповідача.
2. Вимоги мотивувало тим, що 12 травня 2015 року ОСОБА_1 , житель села Вістова Калуського району Івано-Франківської області, звернувся із заявою про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі цієї заяви та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, йому призначено субсидію. Відповідачу було відомо про обов`язок повідомляти достовірні дані про зміну складу осіб, зареєстрованих за адресою, за якою надається субсидія, що підтверджується його підписами на заяві про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 у період з 15 вересня 2015 року по 05 вересня 2016 року на території села Вістова Калуського району Івано-Франківської області не був зареєстрований, про що складено акт від 19 вересня 2016 року № 480 про припинення надання субсидії, відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та здійснено перерахунок виплаченої субсидії за період з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року.
3. Рішенням Калуського районного суду Івано-Франківської області
від 11 липня 2017 року у задоволенні позову Управління соцзахисту відмовлено.
4. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що 15 вересня 2015 року ОСОБА_1 знявся з реєстрації, але фактично надалі проживав за місцем призначення йому субсидії, де й отримував її на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. За новим місцем реєстрації відповідач не користувався субсидією, що виключає подвійне її надання. Позивачем не доведено завдання відповідачем майнової шкоди, а відповідачем не допущено порушень, які б слугували підставою для відшкодування шкоди.
5. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 серпня
2017 року апеляційну скаргу Управління соцзахисту задоволено. Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове про задоволення позову. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Управління соцзахисту 14 658,39 грн надміру виплачених у вигляді житлової субсидії за період з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
6. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що, не повідомивши орган соціального захисту про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, відповідач допустив порушення, яке є підставою згідно пункту 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 для повернення надміру виплаченої суми субсидії. Що ж до фактичного проживання відповідача та користування послугами, то такі обставини не є підставою для продовження отримання субсидії за спірний період.
Короткий зміст постанови Великої Палати Верховного Суду
7. Велика Палата Верховного Суду касаційну скаргу залишила без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Причини незгоди з постановою Великої Палати Верховного Суду
8. На час виникнення спірних правовідносин право громадян на субсидії було закріплено в Законі України від 24 червня 2004 року
№ 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до частини 3 статті 32 якого порядок призначення та надання житлових субсидій встановлюється Кабінетом Міністрів України. Спірні відносини регулюються Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення).
9. У мотивувальній частині постанови зазначено, що:
1. у пункті 14 Положення передбачено вчинення порушення, яке є формальним, а саме не повідомлення органу про зміну у складі зареєстрованих осіб, що стосується і самої особи, яка отримує субсидію, а не про зміну місця проживання особами, які зареєстровані у житловому приміщенні, що не пов`язане з обмеженням вибору місця проживання чи пересування. Порушення пов`язане з невиконанням обов`язку повідомити (про що позивач давав зобов`язання) про зміну у складі зареєстрованих осіб.
2. абзацом восьмим пункту 20 Положення передбачено, що сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію.
10. Виходячи з буквального змісту пунктів 14, 20 Положення Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що неповідомлення громадянином про зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб є підставою для повернення суми субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок такого неповідомлення.
11. Вважаємо, що Велика Палата Верховного Суду, по-перше, помилково застосувала інститут публічно-правової відповідальності до вирішення цивільного спору, по-друге, суто формально підійшла до розуміння окремих норм Положення, не здійснила їх належного тлумачення виходячи з загального змісту Положення, по-третє, не врахувала норми законів України як актів вищої сили.
12. Загальновідомо, що склад злочину або адміністративного проступку може бути матеріальним або формальним. Об`єктивна сторона формального складу публічно-правового правопорушення, на відміну від матеріального, не передбачає обов`язкового настання суспільно небезпечних наслідків для кваліфікації такого правопорушення. Іншими словами, якщо склад злочину або адміністративного проступку є формальним, то особа притягається до відповідальності за вчинення суспільно небезпечного діяння і їй може бути призначене покарання або адміністративне стягнення незалежно від наслідків, до яких призвела така поведінка. Прикладом адміністративного проступку з формальним складом є, зокрема, правопорушення, передбачене статтею 197 КУпАП України (проживання без паспорта громадянина України або без реєстрації місця проживання).
13. Натомість цивільно-правова відповідальність не передбачає жодного покарання особи, яка вчинила правопорушення. Цивільно-правові санкції можуть бути спрямовані на поновлення майнової сфери особи, яка була позбавлена свого майна, а не на покарання порушника. Відтак поділ правопорушень за ознакою матеріального чи формального складу не застосовується, а поняття «формальне порушення», використане Великою Палатою Верховного Суду, позбавлене змісту.
14. Вважаємо, що з загального змісту Положення випливає, що для призначення субсидії визначальним є фактичне матеріальне становище та фактичне споживання особами комунальних послуг у певному місці, а реєстрація цих осіб може лише підтверджувати цей факт.
15. Так, відповідно до пункту 6 Положення субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації, або особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла, і на яку відкрито особові рахунки із сплати житлово-комунальних послуг. Отже, принаймні щодо осіб, які фактично проживають у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла, прямо зазначено про відсутність вимоги щодо їх реєстрації.
16. У пункті 14 положення зазначено, що розмір субсидії для відшкодування витрат на оплату за користування житлом/утримання житла, централізоване та індивідуальне опалення (теплопостачання) розраховується виходячи з фактичного розміру загальної, житлової площі, якою користуються мешканці домогосподарства, але не більше встановленої соціальної норми житла (крім випадків призначення субсидії на понаднормову площу житла відповідно до пункту 4 цього Положення). Тобто у цій нормі йдеться саме про фактичний розмір загальної, житлової площі, якою користуються мешканці домогосподарства, незалежно від їх реєстрації.
17. Такому висновку відповідає і пункт 20 Положення, в якому зазначено, що надання раніше призначеної субсидії припиняється, зокрема, у разі переїзду сім`ї в іншу місцевість. У цій нормі припинення надання раніше призначеної субсидії пов`язується з фактичним переїздом в іншу місцевість, а не зі зняттям з реєстрації.
18. Також звертаємо увагу, що правові акти, зокрема підзаконні акти, слід тлумачити таким чином, щоб вони не суперечили правовим актам вищої юридичної сили, зокрема законам України. Якщо таке тлумачення є неможливим, то правовий акт не підлягає застосуванню; натомість застосовується правовий акт вищої юридичної сили (частина 7 статті 10 ЦПК України).
19. Водночас відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
20. Тому якщо окремі норми Положення пов`язують реалізацію права особи на одержання субсидії з реєстрацією її місця проживання, то такі норми не підлягають застосуванню.
21. Крім того, суд першої інстанції встановив, що за новим місцем реєстрації по АДРЕСА_1 відповідач не користувався субсидією, і зробив висновок, що зазначене виключає подвійне надання йому субсидії. Отже, оскільки відповідач за своїм матеріальним станом мав право на одержання субсидії, одержував її за своїм місцем фактичного проживання і не одержував субсидії за місцем реєстрації, тобто надміру сплаченої суми субсидії немає, то вважаємо, що слід погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для повернення відповідачем субсидії.
22. Виходячи з викладеного вважаємо, що касаційну скаргу ОСОБА_1 слід було задовольнити, рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2017 року скасувати, а рішення Калуського районного суду Івано-Франківської області
від 11 липня 2017 року залишити без змін.
Судді: В.І. Данішевська