Справа № 234/3259/19
Провадження № 2/752/2358/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 січня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про витребування повернути майно власнику чи компенсувати його вартість, -

в с т а н о в и в:

у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в котрому з урахуванням уточнень просив суд:

- повернути його майно - вантаж - фреза згідно експрес-накладної № 8517;

- відшкодувати понесені ним витрати - вартість білетів у розмірі 1 285,50 грн.;

- зобов`язати ТОВ «Нова пошта» скасувати незаконне нарахування суми коштів в розмірі 600,00 грн.;

- вирішити питання судових витрат.

Позовну заяву мотивував тим, що 26.10.2018 року ним у відділенні № 5 ТОВ «Нова Пошта», яке знаходиться за адресою: м. Краматорськ, вул. Ювілейна, 17, за експрес-накладною № 1492 було здано на відправку до відділення № 14 ТОВ «Нова Пошта» у м. Харкові на ім`я ОСОБА_2 посилку з описом вкладення: інструмент - фреза, оголошеною вартістю 28 000,00 грн.

Одержувач відмовився отримувати відправлення, про що повідомив його телефоном, тому він спочатку через сайт, а потім також у телефонному режимі звернувся до ТОВ «Нова Пошта» з питанням організації повернення вантажу та зміну отримувача у м. Краматорську, так як на той час вже виїхав з міста. Працівниками ТОВ «Нова Пошта» йому було повідомлено, що вказане можливо здійснити лише особисто звернувшись до будь-якого відділення.

Вказав, що 06.11.2018 року він особисто звернувся до відділення № 76 ТОВ «Нова Пошта» у м. Києві, де подав дві заяви про зміну даних в експрес-накладній та зміну даних одержувача з ОСОБА_1 на його представника - ОСОБА_4 .

Проте, внаслідок незаконних, шахрайських дій відповідача вантаж не був отриманий ні його представником через відмову у видачі, ні йому - через несплату коштів за зберігання у розмірі 600,00 грн.

У січні 2019 року СМС-повідомленням його проінформували про те, що вантаж було відправлено на склад віддаленого зберігання, тому тепер вантаж вважається втраченим і не повертається ТОВ «Нова Пошта».

З огляду на викладене, а також у зв`язку із неналежним виконанням договору, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 08.04.2019 року відкрито провадження у справі (а.с. 42-43).

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 18.06.2019 року справу передано для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 68).

Ухвалою від 18.07.2019 року справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. із призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 15.10.2019 року (а.с. 77-78).

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Ухвалою від 15.10.2019 року розгляд справи відкладено на 15.01.2019 року у зв`язку із витребуванням документів (а.с. 84-85).

Відповідачем відзив на позовну заяву не поданий.

18.12.2019 року на адресу суду надійшла заява відповідача на виконання ухвали суду від 15.10.2019 року, в котрій останній вказав про те, що 29.10.2018 року ОСОБА_1 було здійснено відправлення вантажу з відділення ТОВ «Нова Пошта» № 5 м. Краматорськ за ЕН № 1492 від 26.10.2018 року до відділення ТОВ «Нова Пошта» № 14 у м. Харків для ОСОБА_2

06.11.2018 року згідно заяви на зміну даних в ЕН № 1492 в ній відправником за ЕН було вказано ОСОБА_4 .

У зв`язку із відмовою одержувача отримати вантаж та закінченням безкоштовного зберігання на відділення № 14 м. Харків на п`ятий день відправлення було повернуто відправнику ОСОБА_1 до відділення № 5 м. Краматорськ за ЕН № 8517 від 08.11.2018 року.

Після спливу терміну зберігання (30 календарних днів) вантаж за ЕН № 8517 від 08.11.2018 року було визнано «невитребуваним відправленням» та на виконання п. 5.4. Публічного договору направлено на склад до м. Полтави для вирішення його подальшої долі (реалізацію, утилізація тощо).

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта».

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Законом України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу (ст. 52 Закону).

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Стаття 924 ЦК України встановлює принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (ч. 1 ст. 924 ЦК України) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (ч. 2 ст. 924 ЦК України). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ч. 2 ст. 924 ЦК України).

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За змістом ч. ч. 1-2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що до експрес-накладної № 1492 від 26.10.2018 року ОСОБА_1 з відділення ТОВ «Нова Пошта» № 5 м. Крамоторськ було відправлено вантаж до відділення № 14 ТОВ «Нова Пошта» у м. Харків, одержувач вантажу - приватна особа ОСОБА_2 ; тип відправлення - вантаж; вага 63 кг (фактична); місць - 1; опис - інше: інструмент; оголошена вартість - 28 000,00 грн.; зворотна доставка: грошовий переказ 28 000,00 грн.; платник зворотної доставки - ОСОБА_2 , Харків. Доставку сплачує відправник (а.с. 4).

Встановлено, що при складанні експрес-накладної відправник, позивач у справі, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта, надалі - Публічний договір) про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua.

Крім того, судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що вантаж не було отримано ОСОБА_2 через відмову.

06.11.2018 року ОСОБА_1 директору ТОВ «Нова Пошта» ОСОБА_5 подано заяву про повернення відправлення, відправлене за ЕН № 1492 у м. Крамоторськ відділення № 5, у зв`язку із відмовою отримати це відправлення (а.с. 8).

06.11.2018 року ОСОБА_1 подано заяву про зміну даних в ЕН № 1492, відправник - приватна особа - ОСОБА_1 , НОМЕР_2 , одержувач - приватна особа - ОСОБА_4 , НОМЕР_3 (а.с. 10).

08.11.2018 року оформлена ЕН № 8517, дата прибуття - 09.11.2018 року, відправник ОСОБА_1 м. Харків відділення № 14 , одержувач - приватна особа ОСОБА_1 м. Краматорська відділення № 5 НОМЕР_4 , тип відправлення - вантаж, вага - 63 кг (фактична), опис: інше: інструменти, оголошена вартість 28 000,00 грн., додаткова інформація: повернення за ЕН № 1492 (а.с. 11).

19.11.2018 року ОСОБА_1 подано претензію про відшкодування вартості відправлення у розмірі 1 000,00 грн. за примусове утримання вантажу; відшкодувати вартість сплаченого перевезення, анулювати нараховану плату за зберігання через затримку повернення з вини ТОВ «Нова Пошта» (а.с. 18).

07.12.2018 року позивачем здійснено запис - заяву № 7 у книгу відгуків і пропозицій, у якій ОСОБА_1 вказав про невидачу йому вантажу через необхідність ним сплати 600,00 грн. за зберігання. В останній вказав також про відмову сплачувати 600,00 грн. (а.с. 25).

Згідно ЕН № 1492 від 29.10.2018 року, поданої відповідачем, відправник - ОСОБА_1 , 04, місто відправки - Краматорськ, одержувач - ОСОБА_4 , 35, місто Харків, адреса: АДРЕСА_1 .

Згідно ЕН № 8517 від 08.11.2018 року, поданої відповідачем, відправник - ОСОБА_1 , 04, місто відправки - Харків, одержувач - ОСОБА_1, 04, місто Краматорськ, адреса: м. Краматорськ, відділення № 5 , вул . Ювілейна, 17 .

Пунктом 3.4. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» (далі - Публічний договір) визначено: шляхом передачі замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника.

Пунктом 4.3.2 Публічного договору, визначено, що замовник зобов`язаний відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній.

Відтак, саме на відправника покладено обов`язок вірно зазначити, зокрема, дані одержувача та номери телефонів.

Подані позивачем на обґрунтування своєї позиції фото СМС-повідомлень, судом до уваги не приймаються з огляду на неможливість встановлення абонента, котрому останній адресовані, його номер, та дати їх надходження.

Відповідно до п. 10.7 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта», відправник повідомляє одержувачу номер експрес-накладної, термін доставки та ознайомлює одержувача з цими Умовами.

З наведеного вбачається, що на ТОВ «Нова Пошта» покладено обов`язок повідомлення одержувача за номером телефону, який визначено відправником, номеру експрес-накладної, при пред`явленні якого можливо отримати відповідний вантаж.

Розділом 11 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» (далі-Умови) урегульовано Умови одержання відправлення у відділенні.

Відповідно до п. 11.1, 11.2 Умов, для отримання відправлення отримувачу слід надати представнику ТОВ «Нова пошта» номер експрес-накладної (обов`язкова умова для випадків, передбачених п. 11.4 та п. 11.6 цих Умов) або номер мобільного телефону, на який надійшло СМС-повідомлення про прибуття відправлення. Одержувач фізична особа або фізична особа-підприємець пред`являє представнику ТОВ «Нова пошта» будь-який із наведених нижче документів, що підтверджує особу Одержувача, зазначеного в експрес-накладній, а саме: 11.2.1. Паспорт громадянина України. 11.2.2. Тимчасове посвідчення громадянина України. 11.2.3. Тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України. 11.2.4. Посвідку на постійне проживання. 11.2.5. Посвідку на тимчасове проживання. 11.2.6. Посвідчення біженця, видане в Україні. 11.2.7. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон. 11.2.8. Посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон. 11.2.9. Паспорт іноземного громадянина, у якому відомості про особу вказані кирилицею та/або латиницею. У разі використання іншої абетки - надає апостиль (офіційний переклад паспорта українською мовою).

Крім того, відповідно о п. 11.9 Умов умовою одержання відправлення є сплата залежно від форми розрахунку представнику ТОВ «Нова Пошта» кошти за надані послуги.

Матеріалами справи встановлено, що вантаж отриманий не був. Позивач кошти за надані послуги не сплатив.

Згідно п. 1.10. Публічного договору невитребуване відправлення - відправлення, не витребуване (не прийняте/не забране) Відправником або Одержувачем в Експедитора впродовж 25 (двадцяти п`яти) робочих днів відділення (але не менше 30 календарних днів) з дня надходження відправлення у відділення Одержувача.

Згідно п. 5.4. Публічного договору з метою покриття або зменшення витрат Експедитора, пов`язаних із наданням послуг (організацією перевезень, обробкою, зберіганням та ін.) щодо невитребуваних відправлень, Експедитор має право розпорядитися такими невитребуваними відправленнями на власний розсуд (реалізувати, утилізувати тощо). З цією метою Відправник та/або Одержувач надають право Експедитору розпакувати невитребуване відправлення, оглянути його вміст та описати з метою подальшого розпорядження таким відправленням. Невитребувані відправлення, які можливо продати, оцінюються за оголошеною вартістю, яка зазначена у експрес-накладній. Якщо продаж невитребуваного відправлення не можливо здійснити за оголошеною вартістю, яка зазначена у експрес-накладній, Експедитор має право продати невитребуване відправлення нижче оголошеної вартості. Відправлення, які не підлягають продажу або для їх продажу законодавство встановлює спеціальні умови зберігання чи продажу, які Експедитор не може забезпечити (продукти харчування, вживані особисті речі, речі незрозумілого походження (призначення) тощо) утилізуються. Для розпорядження невитребуваним відправленням, Експедитор за необхідності, має право на власний розсуд залучити інших суб`єктів господарювання. Кошти отримані від продажу невитребуваного відправлення розподіляються наступним чином: у першу чергу, оплачуються послуги суб`єктів господарювання залучених Експедитором для розпорядження невитребуваним відправленням, у другу чергу - податки, які виникають у Експедитора у зв`язку розпорядженням невитребуваним відправленням, у третю чергу відшкодовується вартість послуг Експедитора наданих Відправнику та/або Одержувачу, але останніми не оплачені (у тому числі вартість зберігання). Залишок коштів підлягає перерахуванню: Одержувачу, зазначеному в експреснакладній - у разі оплати ним вартості відправлення (вантажу), Відправнику - у всіх інших випадках. Кошти перераховуються за заявою Одержувача в разі надання ним документів про сплату вартості відправлення (вантажу) або за заявою Відправника. У випадку якщо чинне законодавство України зобов`язує Експедитора виступати податковим агентом Відправника та/або Одержувача, Експедитор нараховує та утримує відповідні податки за рахунок коштів, що підлягають виплаті такому Відправнику та/або Одержувачу. Якщо протягом трьох років з дати продажу невитребуваного відправлення від Одержувача та/або Відправника не надійшла заява про виплату таких коштів, заборгованість Експедитора перед Відправником та/або Одержувачем вважається безнадійною, та врегульовується відповідно до норм чинного законодавства України.

Судом встановлено та не заперечно сторонами, після спливу терміну зберігання (30 календарних днів) вантаж за ЕН № 8517 від 08.11.2018 року було визнано «невитребовуваним відправленням» та на виконання п. 5.4. Публічного договору направлено на склад до м. Полтави.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із заявою про виплату коштів за реалізацію майна. Так само в розпорядження суду не надано доказів про реалізацію вантажу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивача до правоохоронних органів із відповідними заявами, зокрема, про вчинення шахрайських дій за вказаними в позові фактами.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 Пленум ВСУ роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Зазначена вище норма ст. 924 ЦК України передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Суд вважає, що стороною позивача не доведено, та судом в ході розгляду справи не встановлено наявність вини відповідача за несхоронність вантажу, оскільки його дії були правомірними.

Крім того, звертаючись з вимогою про повернення майна, позивачем не надано доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України про належність йому майна, зокрема, фрези, його ознак, характеристик та вартості.

Відтак, оскільки на думку суду, жодних порушень закону чи договору не відбулося, протиправності поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його протиправною поведінкою не доведено, то правових підстав для настання для ТОВ «Нова Пошта» наслідків у вигляді повернення майна не вбачається.

Стаття 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окремо слід звернути увагу на те, що переконливих доказів, які б встановлювали розмір завданої фактичної шкоди позивачем не надано, та будь-яких клопотань в цій частині в ході розгляду справи заявлено не було.

Подані останні копії посадочних документів не спростовують вказаного висновку суду.

Крім того, позивачем не доведено своєї позиції щодо незаконності нарахування йому платежів за зберігання вантажу, оскільки згідно п. п. 4.3.14., 4.3.15. Публічного договору у разі відмови Одержувача від отримання відправлення з будь-яких причин, окрім випадків пошкодження, втрати чи нестачі відправлення, що трапилися з вини Експедитора, замовник зобов`язаний оплатити Експедитору вартість фактично наданих послуг (від Замовника до Одержувача та від Одержувача до Замовника), вартість зберігання відправлення відповідно до чинних тарифів Експедитора. Відправлення може бути витребуване (прийняте/забране) Одержувачем або Відправником в Експедитора впродовж 25 (двадцяти п`яти) робочих днів відділення (але не менше 30 календарних днів) з дня надходження відправлення до відділення Одержувача. Обов`язок інформувати Одержувача про умови цього пункту покладаються на Відправника.

Виходячи із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом не встановлено, та позивачем не доведено протиправність дій відповідача, внаслідок яких позивачу завдано шкоду, суд вважає, що позов є недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

В частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Приймаючи до уваги те, що судом не встановлені факти неправомірних дій відповідача та заподіяння останнім, моральної шкоди позивачу, суд вважає, що в задоволенні позовних в частині відшкодування моральної шкоди слід також відмовити, в зв`язку з безпідставністю та недоведеністю.

В порядку ст. 141 ЦПК України, а також з огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про витребування повернути майно власнику чи компенсувати його вартість - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко