ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 399/584/17

провадження № 22-ц/4809/324/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , представник - адвокат Старікова Наталія Олексіївна

особа, дії якої оскаржуються - Онуфріївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, представник Курило М.В.

боржник - ОСОБА_2 , представник - адвокат Стрижак Сергій Васильович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2019 року у складі судді Лях М. М. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд із скаргою на дії в.о. начальника Онуфріївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Курило М.В.

Зазначала, що на виконанні в Онуфріївському районному відділі державної виконавчої служби перебував виконавчий лист № 2-223 від 14 вересня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно. При розгляді справи № 399/584/17-ц за позовом ОСОБА_2 до неї про визначення заборгованості за аліментами, ОСОБА_2 до суду, як доказ відсутності доходів від підприємницької діяльності, було подано книгу обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_2 , яка велась з 2012 року по грудень 2017 року. Тобто, з 2012 року, коли боржник почав займатись підприємницькою діяльністю, аліменти повинні були стягуватися не лише з його заробітної плати, а й з доходів від підприємницької діяльності, чого державним виконавцем зроблено не було. Звернувшись 04 вересня 2018 року до державного виконавця вона дізналась, що вказане виконавче провадження закінчено у зв?язку з його повним виконанням. Вважає, що такими діями державного виконавця порушено її права як стягувача та права дитини на отримання аліментів в повному обсязі, оскільки рішення суду було виконано не в повному обсязі і закриття виконавчого провадження є незаконним.

Просила визнати дії начальника Онуфріївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області неправомірними, відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-223 від 14 вересня 2009 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно.

У ході розгляду справи вимоги скарги уточнила, просила визнати дії начальника Онуфріївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області неправомірними, скасувати постанову про закриття виконавчого провадження від 10 грудня 2015 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-223 від 14 вересня 2009 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно (а.с.42).

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2019 року у задоволенні скарги відмовлено, оскільки виконавче провадження у відповідності до вимог закону було закінчено у зв?язку із закінченням строків його виконання, заборгованість була відсутня. На час розгляду скарги в суді виконавче провадження знищено за закінченням строків зберігання. Суд також зазначив, що в суд зі скаргою стягувач звернулася в 10-денний строк з дня отримання відповіді ВДВС на її звернення, тому строк звернення до суду не пропущено..

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановлену з порушенням норм матеріального права, постановити ухвалу про задоволення скарги. Зазначає, що вона отримувала аліменти лише з доходу боржника, як працівника ДП «Онуфріївське лісове господарство». Проте з 2012 року боржник, крім доходів від роботи на підприємстві, отримував дохід від підприємницької діяльності. Також з декларації боржника вбачається, що у його власності є земельні ділянки, які весь цей час перебували в оренді і він мав доход від цієї діяльності. Відповідно до ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції на 2015 рік, виконавче провадження підлягає закінченню виключно у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, тобто виконавче провадження у якого закінчився строк його виконання може бути завершено лише за умови його повного виконання. Державний виконавець не виконав покладених на нього зобов?язань, не одержав необхідних для проведення виконавчих дій довідок чи іншої інформації щодо виявлення доходів боржника, внаслідок чого останній ухилився від сплати значних сум аліментів, а її дитина недоотримала необхідну їй матеріальну допомогу. Завершення виконавчого провадження не може бути обґрунтуванням правомірності бездіяльності державного виконавця, як зазначено в ухвалі суду. До того ж Інструкцією з організації примусового виконання рішень передбачена процедура відновлення знищеного виконавчого провадження.

Апеляційне провадження відкрито 29 січня 2020 року (а.с.74), ухвалою від 12 лютого 2020 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 26 лютого 2020 року (а.с.85).

У відзиві на апеляційну скаргу в.о начальника Онуфріївського районного відділу державної виконавчої служби зазначає, що скарга є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. У постанові про закінчення виконавчого провадження № 14951355 від 10 грудня 2015 року зазначено, що закінчився строк для даного виду стягнення, заборгованість відсутня. На даний час виконавче провадження знищено у зв?язку із закінченням строку зберігання. Заявником не надано доказів про неотримання аліментів від підприємницької діяльності боржника. У свою чергу Онуфріївський РВ ДВС також не має можливості надати такі докази у зв?язку зі знищенням виконавчого провадження разом з його матеріалами. Навіть у разі відновлення знищеного виконавчого провадження, відновити його матеріали буде неможливо у зв?язку з тим, що провадження було закінчено в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, в якому, на відміну від Автоматизованої системи виконавчого провадження, сканування документів виконавчого провадження не передбачалось (а.с.81).

У відзиві на апеляційну скаргу боржник ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін. Зазначає, що виконавче провадження завершено понад 30 місяців до моменту звернення ОСОБА_1 із скаргою. Натомість матеріали скарги не містять жодних відомостей чи клопотань про поновлення пропущеного відповідного десятиденного строку на оскарження постанови про завершення виконавчого провадження. Доводи заявника про необізнаність щодо завершення виконавчого провадження є безпідставними. ОСОБА_1 також була обізнана про здійснення ним підприємницької діяльності. А тому її необізнаність про ці обставини не може застосовуватись, як підстава для задоволення скарги і так само не може бути підставою визнання дій державного виконавця неправомірними чи протиправними (а.с.94-97).

В засіданні апеляційного суду представник стягувача підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник боржника та представник ВДВС просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду Онуфріївським районним судом Кіровоградської області видано 14 вересня 2009 року виконавчий лист №2-223 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу).

10 грудня 2015 року постановою старшого державного виконавця Клименюк Н.В. виконавче провадження закінчено, оскільки закінчився строк для цього виду стягнення на підставі п.6 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові зазначено, що заборгованість відсутня, копію постанови направити сторонам та органу, що видав виконавчий документ. Постанова про закінчення виконавчого провадження затверджена начальником ВДВС (а.с.26).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови) виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 на період його навчання в університеті, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 синові виповнилося 18 років, тому стягнення аліментів було припинено.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в Онуфріївський відділ ДВС із заявою про нарахування заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що при визначенні розміру аліментів не враховано дохід боржника від підприємницької діяльності.

04 вересня 2018 року Онуфріївський ВДВС повідомив стягувача, що виконавче провадження закінчено і після його завершення виконавчі дії не проводяться (а.с.3).

14 вересня 2018 року стягувач ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії державного виконавця, мотивуючи тим, що під час виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини аліменти обраховувалися не з усіх видів доходу боржника, зокрема, не враховано доходи боржника від підприємницької діяльності, тому державний виконавець не мав права закінчити виконавче провадження.

Актом від 30 січня 2019 року виконавче провадження за виконавчим листом№2-223 виданим 14 вересня 2009 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знищено через закінчення строків їх зберігання (а.с. 43,45).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи 30 жовтня 2019 року визначено суддю-доповідача, копія скарги з додатками надіслана боржнику та ВДВС 11 листопада 2019 року (а.с.14,16).

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції правильно виходив з того, державним виконавцем здійснені всі необхідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду в межах своїх повноважень, встановлено відсутність заборгованості за аліментами та прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з дотриманням вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Сам факт, що боржник, крім основної роботи, займався ще й підприємницькою діяльністю, не свідчить про сплату ним аліментів не в повному обсязі. На підтвердження наявності заборгованості стягувач надала книгу обліку доходів платника ОСОБА_4 (а.с.4-8).

Дійсно, доходи від підприємницької діяльності враховуються при обчисленні розміру аліментів.

Разом з тим, постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2018 року у справі №399/584/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини встановлено, що в період до 08 липня 2017 року, тобто до набрання чинності Законом України №2037-У111, аліменти мали враховуватися з доходів від підприємницької діяльності після утримання з них податків та інших обов`язкових, безумовних платежів (витрат), зокрема, витрат на здійснення підприємницької діяльності, тобто з прибутку, тому суд дійшов висновку про відсутність доходу від проведення підприємницької діяльності для нарахування аліментів та заборгованості за аліментами. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2018 року відмовлено ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року.

За таких обставин саме по собі посилання стягувача про наявність можливої заборгованості за аліментами, наявність та розмір якої є недоведеними на час закінчення виконавчого провадження, не є передбаченою законом підставою для визнання дій державного виконавця по закінченню виконавчого провадження неправомірними.

За таких обставин слід визнати, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області 20 листопада 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 2 березня 2020 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В.Черненко