Справа № 234/3040/20
Провадження № 2/234/1767/20
21 грудня 2020 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Лутай А.М.,
за участю: секретаря судового засідання Зеленковій С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краматорськ Донецької області цивільну справу за позовом Краматорської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, -
ОСОБА_2 , представник позивача, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, та просив їх задовольнити, надавши суду заяву про розгляд даної цивільної справи у відсутність представника.
Відповідач ОСОБА_1 , який про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без повідомлення причини неявки, відзив на позовну заяву не надав.
Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:
Статтею 7 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Згідно ст.4 вказаного Закону одним з основних принципів місцевого самоврядування в Україні є судовий захист прав місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що адміністративна будівля з господарськими будівлями та спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу серії та номеру 4373, виданого 08.11.2016р приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою С.С., належить ОСОБА_1 (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.02.2020 №198893225).
Попереднім власником нерухомості та користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 , було TOB «ТАЕР», якому рішенням Краматорської міської ради від 20.12.2017р №31/VII-520 було припинено право користування земельною ділянкою площею 0,3384га.
01 жовтня 2019 року представниками Краматорської міської ради в особі відділу комунальних ресурсів та самоврядного контролю Краматорської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами чого складено Акт обстеження земельної ділянки №5 від 01.10.2019р, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 використовує земельну ділянку площею 0,3384га за вказаною адресою під складування будівельних матеріалів. На земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомості, перелік яких відповідає переліку, зазначеному в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за вказаною адресою.
Листами від 04.05.2018р №01-26/2472 та від 01.10.2019р №01-26/5469 позивач повідомляв відповідача про необхідність оформлення документів, що посвідчують право користування ним земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , однак відповідачем жодних дій вчинено не було.
Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України.
Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.
Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.
Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Судом встановлено, що відповідач правомірно володіє лише адміністративною будівлею з господарськими будівлями та спорудами, розташованими на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачем не зареєстровано.
Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Матеріали справи свідчать, що відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а її розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (пп.14.1.125, пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України, п.288.5 ст.288 ПК України).
Відповідач у період з 20.12.2017 по 31.01.2020 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.
Таким чином, відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).
Розмір доходу відповідача у період з 20.12.2017 по 31.01.2020 було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.
Отже, за розрахунком позивача, розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна склав 42 702,80 грн за період з 20.12.2017 по 31.01.2020.
Суд погоджується з вказаним розрахунком, оскільки він здійснений на підставі Земельного кодексу України; Податкового кодексу України; Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; Рішення Краматорської міської ради від 22.04.2014 №37/VI-104 «Про внесення змін в додаток до рішення міської ради від 12.03.2008 №18/V-12 «Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки на території м. Краматорська у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок»».
Враховуючи викладені обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 42 702,80 грн законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Також, відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Краматорської міської ради судовий збір в розмірі 2102грн, так як позовні вимоги позивача судом задоволені у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Краматорської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати - задовольнити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 21.12.2020 року.
Суддя: А. М. Лутай