КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/180/19 Головуючий у 1 інстанції: Бабко В.В.
Провадження № 22-ц/824/4739/2020 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року в справі за позовом Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті членських внесків,-

в с т а н о в и в:

В січні 2019 року Автогаражний кооператив по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь» (далі - АГК «Радосинь») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті членських внесків. Зазначив, що відповідно до видано на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 26.03.2010 свідоцтва про право власності ОСОБА_1 є власником гаражного боксу АДРЕСА_2 07.07.2005 між АГК «Радосинь» та ОСОБА_1 укладений договір № 921 експлуатації власників гаражного боксу АГК «Радосинь». ОСОБА_1 відмовляється сплачувати щомісячні членські внески, які установлені загальними зборами членів кооперативу. Станом на 01.01.2019 заборгованість ОСОБА_1 перед АГК «Радосинь» становить 3 717,36 грн. з яких: заборгованість по сплаті членських внесків з урахуванням індексів інфляції за 2016, 2017, 2018 роки - 2 749,22 грн., три проценти річних за період 2016-2018 роки - 110,76 грн., заборгованість по цільовим внескам - 17,00 грн. (за отримання дозволу на викиди), 150 грн. (на ремонт асфальтного покриття), та пеня - 690,38 грн. АГК «Радосинь» просив стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року позов АГК «Радосинь» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АГК «Радосинь» заборгованість по сплаті членських внесків в розмірі 3717,36 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн., судовий збір в сумі 1762,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову АГК «Радосинь». Вважає, що суд не звернув уваги та не надав оцінки його поясненням, що кошториси щомісячних витрат на місячні внески для власників гаражних боксів (протокол №3 від 26 грудня 2014 року, протокол №2 від 12 березня 2015 року, протокол №10 від 29 грудня 2015 року, протокол №4 від 26 грудня 2016 року та протокол №3 від 21 грудня 2017 року) мали бути затверджені рішенням загальних зборів членів кооперативу, але були затверджені зборами так званих членів кооперативу з ухвальним голосом. Суд залишив поза увагою, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів членів кооперативу від 30 жовтня 2014 року, на яких був неправомірно визначений список членів кооперативу з правом ухвального голосу. Починаючи з 30 жовтня 2014 року управління кооперативом здійснюється неправомочними особами, які проголосили себе членами кооперативу з правом ухвального голосу і не мали права приймати рішень щодо затвердження кошторисів щомісячних витрат. З 2016 року АГК «Радосинь» не надає йому послуг та безпідставно відключило йому електроенергію. Суд першої інстанції проігнорував його клопотання про виклик свідків.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник АГК «Радосинь» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, АГК «Радосинь» створено рішенням установчих зборів кооперативу 30.05.1997 ( протокол №2), зареєстрований Ватутінською районною державною адміністрацією в м. Києві 05.06.1997 року за реєстраційним номером №663, . Відповідно до п.п.1.1, 1.2 Статуту АГК "Радосинь" в редакції 2016 року, Автогаражний кооператив по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосінь» діє згідно із законом України «Про кооперацію», іншими нормативними актами України та цим Статутом.

Відповідно до Статуту АГК «Радосинь» в редакції від 2007 року та і в редакціях які в подальшому змінювались та затверджувались рішеннями загальних зборів АГК «Радосинь», Статуту в редакції 2016 року, розділу 6 пункту 6.3. член кооперативу зобов`язаний: додержуватись статуту та внутрішніх документів кооперативу, а також сплачувати визначені Статутом та Загальним зборами членів Кооперативу внески.

Відповідно до Статуту в редакції 2007 року та в редакціях, які в подальшому змінювались та затверджувались рішеннями загальних зборів АГК «Радосинь», Статуту в редакції 2016 року, розділу 6 пункту 8.6. розміри внесків і паїв, порядок та терміни сплати внесків та паїв, а також відповідальність за порушення зобов`язань щодо їх сплати визначається загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу.

ОСОБА_1 є членом кооперативу АГК «Радосинь» та відповідно до свідоцтва про право власності, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 26.03.2010, є власником гаражного боксу АДРЕСА_2

07.07.2005 між АГК «Радосинь» та ОСОБА_1 було укладено договір №921 експлуатації власників гаражного боксу АГК «Радосинь».

Згідно із п. 1.1. договору № 921 визначено, що предметом договору є спільна діяльність сторін щодо експлуатації гаражного боксу на території авто-гаражного кооперативу по АДРЕСА_1 , а також охорони транспортних засобів, які належать власникам за рахунок їх членських внесків.

Відповідно до п. 2.2.1 та п. 2.2.7 договору № 921 передбачений обов`язок власника гаражного боксу дотримуватись статуту кооперативу, виконувати рішення загальних зборів та правління АГК, своєчасно сплачувати АГК внески та обов`язкові платежі, встановлені рішенням правління АГК та державою.

Згідно із п. 3.3. договору № 921 визначено, що при несвоєчасній оплаті власником платежів, передбачених п. 2.2.7., власник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від затриманих платежів за кожен день прострочення.

Згідно із п. 9.6 Статуту в редакції 2007 року АГК «Радосинь» було проведено опитування власників гаражних боксів на предмет зарахування їх вступних внесків, як пайові і оформлено «Актом звірки пайових внесків (при сплаті названих вступними)" згідно наказу №27-П від 28.11.2014.

Рішеннями зборів членів АГК «Радосинь» від 26 грудня 2014 року, оформленим протоколом №3, від 12 березня 2015 року, оформленим протоколом №2, від 29 грудня 2015 року, оформленим протоколом №10, від 28 грудня 2016 року, оформленим протоколом №4, від 21 грудня 2017 року, оформленим протоколом №3, були затверджені щомісячні внески для власників гаражних боксів на 2015-2018 роки.

Звертаючись до суду з позовом, АГК «Радосинь» посилалося на те, що ОСОБА_1 відмовляється сплачувати щомісячні членські внески. Відповідно до наданого розрахунку станом на 01.01.2019 заборгованість ОСОБА_1 перед АГК «Радосинь» становить 3 717,36 грн. з яких: заборгованість по сплаті членських внесків з урахуванням індексів інфляції за 2016, 2017, 2018 роки - 2 749,22 грн., три проценти річних за період 2016-2018 роки - 110,76 грн., заборгованість по цільовим внескам - 17,00 грн. (за отримання дозволу на викиди), 150 грн. (на ремонт асфальтного покриття), та пеня - 690,38 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог АГК «Радосинь» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості у визначеному розмірі.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вказаного рішення суду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначені в Законі України «Про кооперацію». Метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням.

Кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання перед АГК «Радосинь» по сплаті членських внесків за 2016-2018 роки у визначеному АГК «Радосинь» розмірі. Позивач неодноразово повідомляв відповідача про заборгованість, направляв розрахунки заборгованості, однак відповідач не сплатив відповідних сум.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АГК «Радосинь» заборгованості з урахуванням інфляції, трьох процентів річних та пені, в загальній сумі 3 717,36 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта про відсутність підстав для стягнення з нього заборгованості, оскільки управління кооперативом здійснюється неправомочними особами з огляду на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів членів кооперативу від 30 жовтня 2014 року, на яких було визначено список членів кооперативу з правом ухвального голосу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20 вересня 2018 року частково задоволений позов ОСОБА_2 до АГК "Радосинь" про визнання недійсними рішення загальних зборів членів АГК "Радосинь". Визнане недійсним і скасоване рішення загальних зборів членів кооперативу "Радосинь" від 30 жовтня 2014 року, оформлені протоколом № 1.

Позовні вимоги АГК "Радосинь" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості обґрунтовані рішеннями загальних зборів АГК "Радосинь" про затвердження місячних внесків для власників гаражних боксів від 26.12.2014 р., 12.03.2015 р., 29.12.2015 р., 26.12.2016 р., 21 12.2017 р. Апелянт ОСОБА_1 пояснив, що такі рішення загальних зборів АГК "Радосинь" не оскаржив в судовому порядку, а також не надав судових рішень про визнання вищевказаних рішень недійсними за позовами інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку наявною у ОСОБА_1 заборгованості по оплаті членських внесків у березні 2016 року АГК «Радосинь» було припинено електропостачання до його гаражного боксу. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов`язання АГК «Радосинь» підключити його гараж до електропостачання.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов`язання АГК «Радосинь» підключити його гараж до електропостачання було відмовлено.

Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що АГК «Радосинь» безпідставно відключило йому електроенергію.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що з 2016 року АГК «Радосинь» не надає йому послуг, оскільки такі доводи не доведені відповідачем належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.