Справа № 2-332/06
Провадження № 2-ві/522/21/20
УХВАЛА

27 листопада 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Науменко Андрія Володимировича по справі за заявою ОСОБА_1 про відновлення частково втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти та науки Одеської обласної державної адміністрації про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Науменко А.В.) знаходиться справа за заявою ОСОБА_1 про відновлення частково втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти та науки Одеської обласної державної адміністрації про поновлення на роботі.

13.08.2020 року ОСОБА_2 подала заяву про відвід судді Науменка А.В.

Як вірно відзначає головуючий у справі заява написана власноруч заявницею маленькими літерами та частково не розбірливо.

Відтак, обґрунтування заяви зазначено, що прийняття справи про призначення до розгляду заяви суддею Науменко А.В. суперечить практиці судді Донцова Д.Ю., який вказав на те, що розподіл був вчинений безпідставно на його адресу, а справа мала передатися раніше визначеному складу суду під головуванням Чернявської Л.М . Також вказала, що в ухвалах головуючого по зазначеним вище провадженням, не було відкриття провадження, а була одразу призначена дата судового засідання. ОСОБА_1 зазначила про можливий наявний конфлікт інтересів, тому що, як у заступника голови може бути одна правова позиція, а як у головуючого судді по справі - інша, що викликано неодноразовим зверненням до заступника голови Приморського районного суду м. Одеси щодо тривалого строку невиконання рішення суду.

Ухвалою від 25.11.2020 року, суд, який розглядає справу (головуючий суддя Науменко А.В.), дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та передав заяву до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Науменко А.В.

Заява про відвід судді Науменка А.В. надійшла до судді Бондаря В.Я. 26.11.2020 року для вирішення питання про відвід судді.

Ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В., суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.2,3 ст. 40 ЦПК України Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як встановлено з ухвали від 25.11.2020 року, наступне судове засідання після надходження заяви про відвід (надійшла 13.08.2020 року) було призначено на 15.09.2020 року, тобто більше як за три дні до наступного засідання, тому заяву передано на розгляд іншому судді.

Частинами сьомою та восьмою статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддею Донцовим Д.Ю. заявлено самовідвід, оскільки заява повернулася до Приморського районного суду м. Одеси від суду апеляційної інстанції саме для продовження розгляду справи, що передбачає участь того головуючого у провадженні якого перебувала відповідна справа, в той час як до провадження судді Науменка А.В. дана цивільна справа потрапила в результаті проведеного повторного автоматизованого розподілу цивільної справи між суддями, оскільки суддею Свяченою Ю.Б. в провадженні якого перебувала заява про відновлення втраченого провадження було заявлено самовідвід.

Таким чином, підстави передачі заяв до провадження судді Донцова Д.Ю. та судді Науменко А.В. зовсім різні, тому і дії суддів були різними, а, отже, не можна дійти висновку про різну практику суддів.

В частині відсутності ухвали про відкриття провадження у справі, суд відзначає, що Розділ X ЦПК України «Відновлення втраченого судового провадження» не передбачає відкриття провадження у справі за заявою про відновлення втраченого провадження.

Ухвалою судді Науменко А.В. від 11.08.2020 року справу за заявою ОСОБА_1 про відновлення частково втраченого провадження було призначено до розгляду у судовому засіданні 12.08.2020 року.

Крім того, процесуальні рішення судді не можуть бути підставою для його відводу.

Щодо звернення ОСОБА_1 до Науменка А.В. як заступника голови Приморського районного суду м. Одеси з приводу тривалого невиконання рішення суду, то відсутні правові підстави вважати про різну правову позицію Науменка А.В. як головуючого судді та як заступника голови суду. Головуючий в ухвалі від 25.11.2020 року вказав, що у нього відсутній будь-який майновий чи немайновий інтерес по справі.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Науменка А.В. та відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Науменко Андрія Володимировича по справі за заявою ОСОБА_1 про відновлення частково втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти та науки Одеської обласної державної адміністрації про поновлення на роботі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Я. Бондар27.11.2020