Справа № 462/4560/19 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/4047/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Курій Н.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року в складі судді Гедз Б.М. у справі за позовом Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» до ОСОБА_1 про поворот виконання рішення,-

встановила:

У липні 2019 року ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про поворот виконання рішення.

Вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 працювала у ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», 06.08.2018 звільнена з роботи за власним бажання на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

На підставі судового наказу, виданого 10.08.2018 Залізничним районним судом м. Львова у справі № 462/4878/18, Залізничним відділом ДВС м. Львів на користь ОСОБА_1 стягнута заборгована заробітна плата в сумі 55951,10 грн.

14.11.2018 державним виконавцем Залізничного відділу ДВС м. Львів винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 57320335 про стягнення невиплаченої заробітної плати у сумі 55951,10 грн. Згідно платіжної відомості № 03.234 від 22.08.2018 ОСОБА_1 частково перераховано заборговану заробітну плату у розмірі 670,00 грн., про що ОСОБА_1 не повідомила виконавчу службу і дана сума не була вирахувана із загальної суми заборгованої заробітної плати, тому переплата склала 670,00 грн.

Крім цього, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.10.2018 у справі №462/5652/18 з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» стягнуто на користь ОСОБА_1 88892,85 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 серпня по 31 жовтня 2018 та 888,92 грн. судового збору, всього 89781,77 грн. Постановою Львівського апеляційного суду від 16 травня 2019 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31.10.2018 скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково, стягнуто з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25318,32 грн., сума зазначена без врахування податків та обов`язкових платежів, а також 253,18 грн. судового збору. Постанова Львівського апеляційного суду від 16 травня 2019 не оскаржувалася і набрала законної сили.

Не зважаючи на те, що Залізничний відділ ДВС м. Львів був поставлений до відома про апеляційне оскарження рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 жовтня 2018 (справа №462/5652/18), 27 грудня 2018 на рахунок ОСОБА_1 перераховано 89781,77 грн. (88892,85 грн. - середнього заробітку та 888,92 грн. - судового збору). 21.01.2019 державним виконавцем Залізничного ВДВС м. Львів винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 57850010.

Таким чином, на користь ОСОБА_1 надміру сплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 64210,27 грн. (з них 63574,53 грн. середній заробіток та 635,74 грн. судовий збір). Також вважає, що з ОСОБА_1 належить стягнути на користь ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» 1295,69 грн. судового збору, стягнутих згідно постанови Львівського апеляційного суду від 16 травня 2019 року.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» переплачену заробітну плату в сумі 670,00 грн., переплачений заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 64210,27 грн., 1295,65 грн. судового збору, згідно постанови Львівського апеляційного суду від 16.05.2019 р., всього 66175,92 грн., а також 2007,00 грн. судового збору (а.с. 26-27).

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року, з врахуванням ухвали цьогож суду від 27 листопада 2019 року про виправлення описки, позов ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» до ОСОБА_1 про поворот виконання рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» 64880,27 грн.

В решті заявлених позовних вимогах відмовлено.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 , вважає рішення незаконним, оскільки таке прийняте з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Покликається на процесуальні порушення, які на її думку, допущені судом першої інстанції щодо залишення без руху позовної заяви, прийняття доповнень до позовної заяви та відкриття провадження у справі.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції в результаті обєднання двох окремих судових справ № 462/4878/18 та № 462/5652/18, одним рішенням вирішив поворот виконання у двох справах.

При цьому, заяву ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» про скасування судового наказу ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.08.2018 повернуто без розгляду, ухвала не оскаржувалася, судовий наказ не скасований, тому підстави для застосування повороту виконання рішення у справі № 462/4878/18 відсутні.

Звертає увагу на те, що суд зазначив про розгляд справи про поворот виконання рішення, в резолютивній частині такого не зазначив поворот виконання яких саме рішень задовольняє.

Не погоджується із сумою розрахунку коштів, які стягнуто.

Вважає, що суд мав би керуватися ст. 446 ЦПК України, якою встановлено, що процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції, яка кореспондується із статтею 444 ЦПК України.

При цьому, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони, а такої заяви відповідач ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» не було, натомість державне підприємство звернулося із позовною заявою про зворотнє повернення коштів, а суд спочатку зазначив про повернення коштів, а в оскаржуваному рішенні про поворот виконання рішення.

Звертає увагу на те, що цивільним процесуальним кодексом України встановлено обмеження повороту виконання рішення за окремими категоріями судових справ. Зокрема, така категорія визначена у ст. 445 ЦПК України, у випадку коли предметом спору є вимоги про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, аналогічна норма міститься у ст. 239 КЗпП України.

Покликається на те, що постановою Львівського апеляційного суду від 16.05.2019 не встановлено повідомлення нею неправдивих відомостей або подання підроблених документів.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

20.12.2019 на адресу апеляційного суду надійшов відзив ДП «ЛОРТА» на апеляційну скаргу, у якому позивач покликається на те, що всупереч ЗУ «Про виконавче провадження» на рахунок ОСОБА_1 перераховано кошти у сумі 89781,77 грн., а подану ОСОБА_1 , апеляційну скаргу, вважає спробою не повертати кошти. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник позивача ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» та відповідач гуменна Г.А. будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 105,106), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31.10.2018 відбулось стягнення коштів на користь відповідачки, при цьому рішення суду першої інстанції постановою Львівського апеляційного суду скасовано, тому надмірно стягнуті кошти за вказаним рішенням суду в розмірі 64 880,27 грн. (з них 63574,53 грн. середній заробіток та 635,74 грн. судовий збір) необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача.

При цьому, суд керувався ст. 1212 ЦК України, а також врахував рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року по справі №13-рп/2011 щодо інституту повороту виконання рішення.

У задоволенні вимоги про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 2007,00 грн. суд відмовив, оскільки відповідно до закону, в даній категорії справ такий не сплачується.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду виходячи з такого.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2018 Залізничний районний суд м. Львова видав у справі № 462/4878/18 судовий наказ про стягнення з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 55951,10 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, який набрав законної сили 14.09.2018 року (а.с. 30).

Платіжною відомістю № 03.234 від 22.08.2018 року підтверджується, що ДП «ЛДЗ» ЛОРТА» перерахувало ОСОБА_1 кошти в сумі 670,00 грн. (а.с. 9).

01.10.2018 року заступник начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів ГТУЮ у Львівській області Гнатишин І.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57320335 з виконання судового наказу №462/4878/18 виданого 10.08.2018 Залізничним районним судом м. Львова про стягнення виплаченої заробітної плати у сумі 55951,10 грн., копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 31-34).

Копією платіжного доручення № 1656 від 10.10.2018 року підтверджується перерахування з ЛДЗ ЛОРТА на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 55 951,10 грн. по справі № 462/4878/18 (а.с. 10).

14.11.2018 заступник начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів ГТУЮ у Львівській області Гнатишин І.С. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 57320335 з примусового виконання судового наказу від 10.08.2018 по справі № 462/4878/18 про стягнення невиплаченої заробітної плати у сумі 55951,10 грн. (а.с. 11).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції погодився із доводами ДП «ЛОРТА» та дійшов висновку, що ОСОБА_1 переплачено кошти в сумі 670,00 грн., в порядку виконання судового наказу, відтак позивач вправі вимагати повернення вказаної суми.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача надміру сплаченого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 64210,27 грн., встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 31.10.2018 по справі №462/5652/18 стягнуто з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 88892,85 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 серпня по 31 жовтня 2018р. та 888,92 грн. судового збору.

03.12.2018 Залізничний районний суд м. Львова по вказаній справі видав виконавчий лист (а.с. 8).

05.12.2018 старший державний виконавець Залізничного відділу ДВС м. Львів відкрив виконавче провадження ВП № 57850010 з виконання виконавчого листа №462/5652/18 виданого 03.12.2018 Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі - 88892, 85 грн. та судового збору - 888,92 грн. (а.с. 7).

Згідно платіжного доручення № 3293 від 27.12.2018 року ЛДЗ ЛОРТА перерахувало на користь ОСОБА_1 борг в сумі 89 781 грн. по справі №462/5652/18 (а.с. 12).

21.01.2019 старший державний виконавець Залізничного відділу ДВС м. Львів виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 57850010 про стягнення заборгованості по заробітній платі 88892,85 грн. та судового збору - 888,92 грн (а.с. 15).

При цьому, постановою Львівського апеляційного суду від 16 травня 2019 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 жовтня 2018 року скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено частково, стягнуто з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25 318,32 грн.- сума зазначена без врахування податків та обов`язкових платежів, а також 253,18 грн. судового збору (а.с. 37-41).

Обгрунтовуючи позовні вимоги ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» покликався, зокрема і на те, що Залізничному відділу ДВС м. Львів було відомо про апеляційне оскарження рішення Залізничного районного суду м.Львова від 31 жовтня 2018 (справа №462/5652/18), однак 27 грудня 2018 на рахунок ОСОБА_1 перераховано 89781,77 грн., що призвело до того, що на користь ОСОБА_1 надміру сплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 64210,27 грн. та з врахуванням судового збору в розмірі 1295,69 грн., стягнутого постановою Львівського апеляційного суду від 16 травня 2019 року, переплата склала 66175,92 грн.

Відтак, звернувшись з позовною заявою про зворотнє повернення коштів та подавши доповнення до позовної заяви, позивач ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» просив стягнути з відповідачки переплачений середній заробіток за час затримки заробітної плати.

В свою чергу, вирішуючи питання про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 коштів у відповідному розмірі, суд першої інстанції у вступній частині оскаржуваного рішення зазначив про вирішення питання повороту виконання рішення, однак у мотивах покликався, як на ст. 1212 ЦК України, так і на рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року по справі №13-рп/2011 щодо інституту повороту виконання рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 569/15646/16-ц від 04 вересня 2019 року роз`яснила чим поворот виконання рішення відрізняється від безпідставно набутого майна.

Поворот виконання рішення це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 3-рп/2011 поворот виконання рішення це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Відповідно до статті 444 ЦПК України питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду , відмовляє у задоволенні позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі (частина перша цієї статті).

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Якщо питання про поворот виконання рішення суду не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої статті 444 ЦПК України, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касасаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді ( ч. 10 ст. 444 ЦПК України)

За ч. 2 ст. 445 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

При цьому, статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша).

Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга).

Положення цієї статті застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (частина третя вказаної статті).

Разом з цим відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Враховуючи наведене, кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права.

Відповідачка ОСОБА_1 отримала грошові кошти за рішенням суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що покликання суду першої інстанції на ст. 1212 ЦК України, вирішуючи питання про поворот виконання судового рішення, є безпідставним.

Поряд з цим, відповідно до статті 239 КЗпП України, яка регламентує обмеження повороту виконання рішень по трудових спорах, у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Крім цього, статтею 445 ЦПК України визначені особливості повороту виконання в окремих категоріях справ. Відповідно до частини 2 вказаної статті у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Колегією суддів встановлено, що питання про поворот виконання відповідного судового рішення постановою Львівського апеляційного суду від 16 травня 2019 року не вирішувалося, при цьому вирішення такого питання, з врахуванням положень ст. 445 ЦПК України та ст. 239 КЗпП України, за відсутності доказів про те, що скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, не допускається, відтак відсутні підстави для стягнення виплачених відповідачці коштів в сумі 64880,27 грн.

Крім цього, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо допущених судом першої інстанції процесуальних порушень, однак такі правового значення не мають, оскільки суд помилився із застосуванням норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини та вирішенням спору по суті, що є підставою для скасування такого рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, що свідчить про необхідність скасування оскаржуваного рішення та відмову у задоволенні позову ДП «ЛДЗ «ЛОРТА».

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» до ОСОБА_1 про поворот виконання рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

Н.М. Курій