ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/383/20 Справа № 207/2990/18 Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради Тепломережі про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП Кам`янської міської ради Тепломережі про захист прав споживача.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У зв`язку з необхідністю встановлення індивідуального опалення вона звернулась до КП Кам`янської міської ради «Тепломережа» із вимогами про відключення її від централізованого опалення. В усній формі їй було повідомлено, що через наявність боргу її квартира не може бути відключена. На письмове звернення від 18 липня 2018 року вона отримала відповідь від 25 липня 2018 року № 4-639, в якій було зазначено, що для відключення їй необхідно погасити заборгованість або укласти договір на реструктуризацію. Розмір заборгованості складає 21048,31 грн., і виникла вона у попередніх власників квартири. Поточна заборгованість у неї відсутня, оскільки саме в день звернення нею було погашено 6500 грн. боргу, який виник в опалювальний сезон 2017-2018 років. Вона не є правонаступником попередніх власників квартири і не зобов`язана сплачувати заборгованість, яка утворилася не з її вини, а тому просила суд зобов`язати КП Кам`янської міської ради Тепломережі виключити із суми її заборгованості за послуги з централізованого опалення належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість попередніх власників, що виникла до 23 березня 2017 року, а також зобов`язати відповідача відключити квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , від централізованого опалення та надати відповідний акт виконаних робіт.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

З таким рішенням не погодилася позивач ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1, 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Частиною 1 статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника)надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст.526 ЦК України).

Відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва від 23 жовтня 2013 року №170 «Про затвердження порядку відкриття, закриття та ведення особових рахунків для обліку абонентів-споживачів послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» та житлового законодавства України, особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення.

Отже, особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, і відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку із наявною на ньому заборгованість, якщо вона є, на іншого квартиронаймача або власника. Вказаний особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій і списання з цього документу будь-яких сум є правом кредитора, тобто КП Кам`янської міської ради Тепломережі.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

З матеріалів справи вбачається, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 2017 року (а.с. 8).

Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що внаслідок продажу квартири не порушено права та законні інтереси інших осіб.

06 квітня 2017 року між сторонами у справі укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання горячої води (а.с. 10, 11).

18 липня 2017 року позивач звернулася до КП «Тепломережа» з письмовою заявою, де вказала, що не має наміру сплачувати заборгованість попередніх власників і вимагала відключення її від централізованого опалення для встановлення індивідуального електричного опалення (а.с. 12).

На вказане звернення КП Кам`янської міської ради Тепломережі повідомили, що для відключення квартири від централізованого опалення їй необхідно сплатити заборгованість або укласти договір на реструктуризацію боргу. Розмір заборгованості складає 21048,31 грн. (а.с.14).

Встановлено, при укладанні договору купівлі-продажу квартири позивач не пересвідчилася щодо наявності заборгованості за послуги з централізованого опалення, яка значиться за особовим рахунком, оформленим на житлове приміщення.

Договір купівлі-продажу квартири не містить застережень, щодо наявності чи відсутності заборгованості з централізованого опалення за адресою квартири.

З листа КП Кам`янської міської ради Тепломережі від 05 лютого 2020 року вбачається, що заборгованість за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_3 станом на 23 березня 2017 року складала 21051,56 грн. Заборгованість за період з 23 березня 2017 року по грудень 2019 року за вказаною адресою відсутня (а.с.161).

Таким чином, заборгованість позивача ОСОБА_1 за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 з 23 березня 2017 року, тобто з дати придбання позивачем вказаної квартири, відсутня.

Заборгованість за послуги теплопостачання за вказаною адресою квартири у розмірі 21051,56 грн. утворилася станом на 23 березня 2017 року, тобто до придбання позивачем квартири, та не має рахуватися відповідачем як заборгованість саме позивача ОСОБА_1 , а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог позивача про зобовязання відповідача виключити із суми заборгованості ОСОБА_1 за послуги теплопостачання заборгованість попередніх власників.

Стосовно вимог позивача про зобов`язання відповідача відключити належну їй квартиру від централізованого опалення, слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині, оскільки позивачем не було надано суду доказів на підтвердження її звернення до відповідних органів, оформленого у встановленому законом порядку, з приводу бажання відключити належну їй квартиру від централізованого опалення, отримання такої відмови.

Позивачем не було надано суду належної технічної документації, відповідних висновків компетентних органів щодо дійсної технічної можливості відключення квартири позивача від централізованого опалення, відсутності будь-яких технічних перешкод.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача є необгрунтованими належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги стосовно необгрунтованості, незаконності рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди із рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді