Справа № 333/1890/19
Пр. № 2/333/122/20

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

03.04.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Представник позивача адвокат Білоус Г.Б. 12.06.2019 року та 18.10.2019 року уточнив позовні вимоги, надавши суду уточнену позовну заяву.

Після уточнення позовних вимог 18.10.2019 року просив суд:

1. Збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 714 грн. 12 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду з цим позовом;

2. Стягнути щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 000 грн., до досягнення дитиною повноліття;

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму понесених з 01.01.2019 року по 01.06.2019 року додаткових грошових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 9 765 грн.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на лікування хвороб неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8 560 грн.

В обґрунтування позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини зазначено наступне.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2017 року шлюб між сторонами по справі було розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 13.02.2017 року. Дане рішення перебуває на виконанні в Комунарському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, відповідач належним чином не виконує покладені на нього обов`язки, у нього існує заборгованість зі сплати аліментів.

На даний час позивач з донькою проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З часу винесення судом рішення про стягнення аліментів, доходи позивача значно зменшились, вона не працює, її доходи є мінімальними, з якими вона не може в повній мірі забезпечити потреби дитини. Відповідач свої доходи приховує, але позивачу стало відомо, що відповідач працює у ТОВ «Спринтер Схід» у м. Львів, отримує доходи та значно покращує своє матеріальне становище.

Позивач зазначає, що потреби дитини значно зросли, вона перебуває у дитячому садочку № 142 «Горобчик» м. Запоріжжя, за відвідування якого позивач щомісячно сплачує 585 грн. 12 коп., також дитина додатково відвідує заняття у закладі АРТ-студія «Дебют» громадської організації «Грація Спектр» при КП «Дніпроспецсталь», за які позивач щомісячно сплачує 350 грн.

Дитина дуже часто і довго хворіє, знаходиться під наглядом лікарів Дитячої лікарні № 1 м. Запоріжжя, за рекомендаціями яких вона потребує регулярних оздоровчих заходів, санітарно-курортного лікування та інше. Під час хвороби доньки, позивач змушена залишатися з нею вдома і несе витрати на лікування, її доходи в цей період є мінімальними.

Всі витрати, пов`язані з придбанням дитячого одягу, взуття, приладдя, канцелярії, продуктів харчування, ліків, несе лише позивач, відповідач допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, не приймає.

Позивач зазначає, що на даний час збільшився і продовжує збільшуватися також прожитковий мінімум для дитини до шестирічного віку. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки фактично проживає самостійно, інших дітей на утриманні та вихованні не має, тобто він може працювати повний робочий день, отримуючи заробітну плату та інші доходи.

В обґрунтування стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини зазначено, що відповідач не бере жодної участі у додаткових витратах на дитину. Всі речі, необхідні для дитини, позивач купує самостійно. Додаткові витрати на дитину фактично щомісячно складають від 800 грн. до 1 000 грн. За період з 01.01.2019 року по 01.06.2019 року позивачем була понесена сума періодичних додаткових витрат на дитину в розмірі 9 765 грн. Крім того, відповідно до медичних довідок з Дитячої лікарні № 1 від 23.09.2019 року та 24.09.2019 року, неповнолітня ОСОБА_4 потребує регулярних оздоровчих заходів, курортних лікувань, а також приймає за призначенням лікаря з 01.10.2019 року медикамент «Рибоімунал», вартість щомісячного курсу якого становить 2 560 грн. Крім того, згідно з консультативною медичною довідкою від 07.09.2019 року, дитина потребує лікування у дитячого стоматолога та ортодонта, а саме лікування молочних зубів вартістю 3 500 грн. та виготовлення ортодонтичного апарату вартістю 2 500 грн., загальна сума передбачених витрат становить 6 000 грн.

19.08.2019 року відповідач ОСОБА_2 надав суду заперечення на позовну заяву, в яких просить позовні вимоги залишити без задоволення, з наступних підстав. Вважає недоцільно розглядати позовні вимоги про збільшення розміру аліментів та додаткових витрат на утримання дитини в одному провадженні, оскільки це суперечить нормам ст. 188 ЦПК України. Вважає, що позивач за вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину повинна сплатити судовий збір. Крім того, повідомляє суд, що на даний час фактичне матеріальне становище позивача, значно краще ніж матеріальне становище відповідача за цим позовом, що є тимчасовою обставиною незадовільного матеріального становища відповідача, яке обов`язково в найближчий час буде значно покращено за результатом прикладених за для цього зусиль.

18.10.2019 року представник позивача адвокат Білоус Г.Б. надав відповідь на заперечення, в яких просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. З доводами відповідача представник позивача не згоден, оскільки вони не відповідають нормам чинного законодавства та обставинам по справі. У відповіді на заперечення, представником позивача зазначені пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, свої інтереси довірила представляти адвокату Білоус Г.Б., який надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Заяв, клопотань про відкладення слухання справи суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено наступне.

Сторони по справі з 27.06.2015 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 490.

Під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1130 (а.с. 4).

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2017 року шлюб між сторонами розірваний, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.02.2017 року. Рішення набуло законної сили 25.04.2017 року (а.с. 30-32).

На виконання вказаного рішення суду, 26.04.2017 року було видано виконавчий лист (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується ксерокопією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , довідкою Комунарського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про реєстрацію місця проживання від 09.03.2016 року (а.с. 5-6, 8).

Як вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/5477 від 08.04.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 02.07.2014 року по теперішній час (а.с. 24). Дану адресу свого мешкання зазначає також сам відповідач у своїх письмових запереченнях на позовну заяву (а.с. 45).

Відповідно до листа та розрахунку заборгованості Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області № 18456-05-16.3-34 від 08.05.2018 року, ОСОБА_2 станом на 30.04.2018 року має загальну заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим документом № 333/729/17, виданим Комунарським районним судом м. Запоріжжя 26.04.2017 року у розмірі 2 051 грн. (а.с. 10-11).

Як вбачається з листа Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 08.07.2019 року за № 27713-05-16.3-34, ОСОБА_2 відповідно до розрахунку заборгованості від 08.07.2019 року має заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим документом № 333/729/17, виданим Комунарським районним судом м. Запоріжжя 26.04.2017 року у розмірі 10 061 грн. 50 коп. (а.с. 56).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 внесено відомості до реєстру та заведено кримінальне провадження № 0002859 за ч. 1 ст. 164 КК України, про те, що ОСОБА_2 умисно ухиляється від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 , починаючи з 13.02.2017 року (а.с. 61).

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстровано ФОП ОСОБА_3 (а.с. 59-60).

Згідно з довідкою про подану декларацію про майновий стан і доходи ОСОБА_3 за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року, невиконані зобов`язання зі сплати податкових зобов`язань зі сплати податкових зобов`язань за даними декларації відсутні (а.с. 12).

Відповідно до довідки № 7858 від 08.10.2018 року, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», ОСОБА_3 з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року призначено допомогу на ОСОБА_4 в розмірі 860 грн. (а.с. 13).

Згідно з довідками Поліклініки № 4 Дитячої лікарні № 1 ЗМР від 24.09.2018 року, 23.09.2019 року, ОСОБА_4 , 2015 року народження, спостерігається в даному закладі, як дитина яка часто та довго хворіє, перебуває на «Д» обліку, за період з січня 2018 року по вересень 2018 року перенесла 4 рази бронхіт, ОРВІ, у зв`язку з чим, потребує регулярних оздоровчих заходів (а.с. 17, 65).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вище вказаного рішення суду відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь позивача ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.02.2017 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», Законом встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року 2 027 грн., 1 липня 2 118 грн., з 1 грудня 2 189 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року 1 779 грн.

Тобто, Ѕ частина від прожиткового мінімуму на одну дитину віком до 6 років становить (1 779 : 2 = 889,50).

Позивачем суду не надано доказів стосовно отримання доходів відповідачем, тому суд враховує Ѕ частину від прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі (2 027 : 2 = 1 013,50).

Отже, виходячи з прожиткового мінімуму на одну особу, приймаючи до уваги прожитковий мінімум на дитину віком до шести років, враховуючи, що позивачем суду не надано доказів на підтвердження суттєвих змін матеріального становища відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини не підлягають задоволенню, оскільки їх збільшення призведе до порушення права відповідача, якому на прожиття залишиться менше встановленого Законом прожиткового мінімуму.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки в розмірі 1 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; суми понесених з 01.01.2019 року по 01.06.2019 року додаткових грошових витрат на утримання доньки в розмірі 9 765 грн.; додаткових витрат на лікування хвороб ОСОБА_4 в розмірі 8 560 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разового, періодично або постійно.

Аналіз зазначених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких наведено у визначеній статі. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря на гірському курорті).

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Позивачем не надано суду належних доказів понесених нею за період з 01.01.2019 року по 01.06.2019 року додаткових витрат на утримання дочки в розмірі 9 765 грн.

Як вбачається з акту виконаних стоматологічних робіт від 01.10.2018 року, виданого директором ПП «Зубки-Зуби», представником якого було надано пацієнту ОСОБА_4 стоматологічні послуги 06.03.2018 року, 13.03.2018 року, 19.03.2018 року, 03.06.2018 року, 13.08.2018 року, 20.08.2018 року, на загальну суму 1 970 грн. (а.с. 16). Однак, виходячи зі змісту позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати з 01.01.2019 року та не зазначає дані про стягнення з відповідача на її користь даних витрат, тому суд не приймає даний документ, як належний та допустимий доказ.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування хвороб неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 8 560 грн., суд зазначає наступне.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження понесення нею витрат на придбання лікарського препарату «Рібомуніл» в розмірі 2 560 грн. (а.с. 66-68). Також, суд не приймає як належний доказ надану позивачем довідку лікаря ОСОБА_6 від 07.09.2019 року, про те, що ОСОБА_7 , 2015 року народження, потребує в санації порожнини рота, а саме лікуванні 7 молочних зубів на суму 3 500 грн. Рекомендовано носіння з`ємного ортодонтичного апарату на нижню щелепу, сума апарату 2 500 грн. (а.с. 66), оскільки в даній довідці зазначений діагноз дитини, але позивачем не надано доказів стосовно того, що вона здійснила витрати на лікування дитини та придбала рекомендований лікарем апарат.

Суд не може на перед стягнути з відповідача на користь позивача вказані суми, дане питання вирішується вже по наявності доказів здійсненних позивачем витрат та по факту виконаних робіт.

Надані позивачем рахунки на оплату № 060-04-2019 від 01.04.2019 року та № 073-04-2019 від 12.04.2019 року, відповідно до яких позивач купила у ФОП ОСОБА_8 будівельні матеріали та електроприлади для будівництва та ремонту, на суму 15 000 грн., залишок 555 грн. та на суму 1 704 грн. (а.с. 69, 70), не є підтвердженням того, що позивач понесла витрати саме на дитину. Дані рахунки є неналежними доказами.

Також, позивач надала суду квитанції про сплату комунальних послуг (а.с. 71-73), які суд також не враховує це, як здійснені позивачем додаткових витрат на дитину.

Крім того, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на заняття дитиною танцями, відвідування гуртка, плату за відвідування дитячого садочку, які входять в щомісячну суму в розмірі 2 714 грн. 12 коп., не підлягають задоволенню з таких підстав.

Позивачем додано таблицю (а.с. 15), в якій вказано Територіальний відділ освіти Вознесенівського району, зазначено реквізити, платника ОСОБА_9 , касир ОСОБА_10 , код установи 142, сума 500 грн. Даний документ суд не приймає як доказ, оскільки суду незрозуміле походження даної таблиці, на ньому немає печатки закладу, незрозуміло за які послуги вказана зазначена сума, зазначено дату 7.08.2018 року, більше ніякої інформації не зазначено.

Відповідно до довідки ДНЗ «ясла-садок» № 142 «Горобчик» ЗМР від 09.10.2019 року № 01-13/164. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахована до даного дошкільного навчального закладу 17.10.2017 року, на теперішній час відвідує групу 4 року життя « ОСОБА_11 ». Згідно з наказом департаменту освіти і науки ЗМР від 19.12.2018 року показники вартості харчування дітей у дошкільному навчальному закладі № 142, виходячи з вартості харчування дитини на день у період з 01.09.2019 року по 31.12.2019 року складає 25 грн. 44 коп. (а.с. 62). Однак, суд не може зарахувати це як доказ сплати позивачем розміру вартості за харчування дитини, оскільки з даної довідки не вбачається, що витрати за харчування дітей покладаються саме на батьків. Також, позивачем надано таблиці (а.с. 63), в яких вказано Територіальний відділ освіти Вознесенівського району, зазначено реквізити, платника ОСОБА_9 , касир ОСОБА_10 , код установи 142, сума 500 грн., 796 грн. 63 коп., 830 грн. Дані таблиці суд не приймає як доказ, оскільки суду незрозуміле походження даних таблиць, на них немає печатки закладу, незрозуміло за які послуги вказана зазначена сума, зазначено дату 7.08.2018 року, 4-5-6-7 2019 року, 8-9 2019 року, більше ніякої інформації не зазначено.

Згідно з довідкою Запорізької громадської організації «Грація-Спектр» від 01.10.2019 року № 4, при ПК «Дніпроспецсталь» створена Запорізька громадська організація «Грація Спектр» в якій знаходиться зразкова АРТ-студія «Дебют». ОСОБА_4 відвідує АРТ-студію «Дебют» з вересня 2019 року по теперішній час. Своєчасно сплачуються внески за перебування дитини у закладі розмір внеску 350 грн. на місяць. Зі слів керівника АРТ-студії «Дебют» ОСОБА_12 забезпечує відвідування студій мати (а.с. 64). До даної довідки додано квитанцію № 809 від 12.09.2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 внесла внесок за вересень 350 грн., більше ніякої інформації не зазначено.

Тобто, дані документи, суд не приймає до уваги, як докази, що підтверджують сплату позивачем вказаних сум, саме за відвідування даних гуртків, дитячого садочку, які є обов`язковим платежем, а не як добровільні внески, благодійний фонд, оскільки в квитанціях не зазначено саме за які послуги позивач сплачувала кошти. Дані квитанції є неналежними та недопустими доказами в розумінні ст. ст. 77, 78, 80 ЦПК України. Крім того, позивачем не доведено необхідність таких додаткових витрат.

Адже за змістом ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується виключно особливих обставин.

Позивачем не доведено, що відвідування танцювальної студії є крайньою необхідністю чи викликано особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України а також не доведено що відвідування танцювальної студії спрямовано на розвиток здібностей дитини і не є способом забезпечення дозвілля.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано суду належних, достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, не обґрунтовані належними чином, не підтверджуються матеріалами справи і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та додаткових витрат на утримання малолітньої дитини відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду, через Комунарський суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28 лютого 2020 року.

Суддя: В.Б. Кулик