ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2020 року м. Кропивницький

справа № 394/926/19

провадження № 22-ц/4809/860/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорова С. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товаариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Прім»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області (суддя Партоліна І. П.) від 02 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Прім» (далі - ТОВ «Агро-Прім») про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості за орендною платою, мотивуючи його тим, що вона успадкувала у приватну власність земельну ділянку площею 3,55 га, кадастровий номер 0:02:000:0232, розташовану на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка до дня смерті належала її бабусі ОСОБА_2 . Земельна ділянка ще за життя спадкодавця і дотепер знаходиться в оренді ТОВ «Агро-Прім».

15 жовтня 2015 року вода уклала з відповідачем договір оренди успадкованої нею земельної ділянки. Орендатор не сплатив орендну плату за період 2012 - 2016 років. Тому, виходячи з умов договору оренди, які передбачають розмір орендної плати за один рік користування в сумі 4981,31 грн, відповідач має прострочену заборгованість за 2012 - 2016 роки у загальній сумі 24906,55 грн, яку позивачка просила суд стягнути на її користь, а також розірвати договір оренди землі, укладений 15 жовтня 2015 року між нею і ТОВ «Агро-Прім», зареєстрований 26 червня 2016 року державним реєстратором Смалиус В. В. Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, номер запису про інше речове право 15134469.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнено з ТОВ «Агро-Прім» на користь ОСОБА_1 орендну плату за 2016 рік згідно договору оренди земельної ділянки від 15 жовтня 2015 року у розмірі 4641 грн 07 коп. Стягнуто з ТОВ «Агро-Прім» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що позивачка не довела наявність у відповідача перед нею заборгованості за 2012 2015 роки. Стосовно орендної плати за 2016 рік, то суд встановив, що відповідач сплати орендну плату частково і має прострочену заборгованість в сумі 768,40 грн, тому суд дійшов висновку про стягнення залишку боргу. Оскільки суд не встановив фактів систематичного невиконання відповідачем свого обов`язку сплачувати позивачу орендну плату, то в задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди відмовив.

Короткий зміст апеляційної скарги і відзиву на неї

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення у зв`язку з порушенням судом норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права й ухвалення нового рішення про розірвання договору оренди земельної ділянки від 15 жовтня 2015 року та стягнення заборгованість по орендній платі за 2012 - 2016 роки.

Позивачка зазначає, що суд першої інстанції не встановив дійсні обставини справи, зокрема, не звернув увагу, що відповідач в односторонньому порядку поновив договір оренди, не виконує умов договору, не виплатив орендну плату за 2012 2016 роки, чим порушив її права (орендодавця земельної ділянки). Відповідач користуючись її необізнаністю та незадовільним майновим станом фактично спонукав її до укладення нового договору оренди від 15 жовтня 2015 року, але визначеним договором розміром орендної плати вона не задоволена.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надійшов.

Позиції сторін у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Позивачка ОСОБА_1 повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки): 190, але в судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Направлена судом ТОВ «Агро-Прім» за місцезнаходженням юридичної особи згідно ЄДР: Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, с. Миролюбівка (колишня назва с. Кіровка), вул. Центральна, б. 1, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення: 190, відповідачу не вручене у зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та відмітки у поштовому повідомленні судова повістка вважається врученою адресату 03 листопада 2020 року.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Крім того, згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення, тобто 30 листопада 2020 року.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

14 вересня 2010 року між ОСОБА_2 і ТОВ «Агро-Прім» укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,56 га строком на п`ять років. 15 грудня 2010 року цей договір зареєстровано в Новоархангельському відділі ДП «Кіровоградська регіональна філія Центру державного земельного кадастру» за № 83 (а. с. 19-22).

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яке видано 23 листопада 2013 року державним нотаріусом Новоархангельської державної нотаріальної контори Івановою Н. К., являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5571 га на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, якій присвоєно кадастровий номер: 0:02:000:0232.

11 квітня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Новоархангельського районного управління юстиції Кіровоградської області зареєстровано угоду між ОСОБА_1 і ТОВ «Агро-Прім» про розірвання договору оренди земельної ділянки від 14 вересня 2010 року.

31 липня 2014 року реєстраційною службою Новоархангельського районного управління юстиції Кіровоградської області, зареєстровано договір оренди земельної ділянки від 12 березня 2014 року, який укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Прім» щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 0:02:000:0232 строком на десять років.

15 жовтня 2015 року ОСОБА_1 і ТОВ «Агро-Прім» уклади угоду про розірвання раніше укладеного між ними договору оренди від 31 липня 2014 року. Пунктом 2 цієї угоди передбачено, що на момент розірвання договору оренди землі між стронами немає неврегульованих спорів з приводу його виконання, а також будь-яких невиконаних сторонами зобов`язань. Припинення права оренди зареєстроване державним реєстратором у Держав реєстрі прав на нерухоме майно 24 червня 2016 року.

15 жовтня 2015 року ОСОБА_1 і ТОВ «Агро-Прім» уклади новий договір оренди земельної ділянки за умовами якого позивачка передала належну їй земельну ділянку з кадастровим номером: 0:02:000:0232 в оренду ТОВ «Агро-Прім» строком на десять років з умовою сплати орендарем орендної плати щорічно до 31 грудня поточного року у грошовій формі в розмірі 5% від базової нормативно грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації, що становить 4981,31 грн за один рік користування.

На підставі цього договору державним реєстратором Підлісненській сільській раді Олександрівського району Кіровоградської області 24 червня 2016 року зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно інше речове право (право оренди земельної ділянки) за відповідачем.

ТОВ «Агро-Прім» виплатило ОСОБА_1 орендну плату за 2016 рік в розмірі 273,93 грн та має несплачену заборгованість у сумі 768,40 грн.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню за таких підстав.

У цій справі між позивачкою і відповідачем виник спір стосовно невиконання останнім зобов`язання сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» (далі Закон № 161-ХІV).

Статтею 1 Закону № 161-ХІV передбачено, що оренда землі це засноване на договорі платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та іншої діяльності.

У ст. 21 Закону № 161-ХІV передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати (ст. 22 Закону № 161-ХІV).

За положеннями ст. 24 Закону № 161-ХІV орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

На вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (ч. 1 ст. 32 Закону № 161-ХІV).

Водночас у п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону № 161-ХІV основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендарем орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, ці обставини можуть являтися підставою для розірвання такого договору на вимогу орендодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення законодавства, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Суд першої інстанції правильно встановив, що у спірний період часу, 2012 - 2016 роки, відносини сторін стосовно оренди належної позивачці земельної ділянки були врегульовані трьома окремими договорами:

1)з 2012 по 2013 рік їх відносини було врегульовано умовами договору оренди від 14 вересня 2010 року, який укладено між ОСОБА_2 і ТОВ «Агро-Прім». У зв`язку із смертю ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , і прийняття спадщини ОСОБА_1 , вона набула прав і обов`язків орендодавця за цим договором, який був достроково розірваний сторонами за їх згодою 11 квітня 2014 року. Припинення належного ТОВ «Агро-Прім» права оренди земельної ділянки зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 квітня 2014 року;

2)з 2014 по 2015 роки відносини сторін щодо земельної ділянки позивачки було врегульовано умовами договору оренди від 12 березня 2014 року, який також розірвано за згодою його сторін на підставі додаткової угоди від 15 жовтня 2015 року. Припинення належного ТОВ «Агро-Прім» права оренди земельної ділянки зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 червня 2016 року;

3)з 2016 року відносини сторін врегульовано умовами укладеного між ними договору оренди землі від 15 жовтня 2015 року.

Оцінюючи викладені в апеляційній скарзі та в позовній заяві доводи позивачки про невиконання відповідачем зобов`язання сплатити орендну плату за 2012 2013 роки, колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що згідно пунктів 9 - 11 договору оренди землі від 14 вересня 2010 року (с. 19) орендна плата вноситься за рік не менше 3% він нормативної оцінки земельної ділянки, яка діє на час проведення фактичного розрахунку, з урахуванням індексу інфляції і сплачується не пізніше 31 грудня кожного року.

На боржника, який заперечує звинувачення кредитора у невиконанні грошового зобов`язання, покладається обов`язок доведення факту виконання здійсненого належним чином та в повному обсязі.

Відповідач ТОВ «Агро-Прім» у відзиві на позов заперечував доводи позивачки про існування заборгованості за ці роки, але належних, допустимих та достовірних доказів сплати орендної плати за 2012 і 2013 роки суду не надав. Отже, він не довів, що виконав свої зобов`язання перед орендодавцем за вказаний період, що дає підстави вважати порушеним право позивачки на отримання орендної плати своєчасно та в повному розмірі.

Водночас позивачка (орендодавець), пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, має обґрунтувати її розмір відповідно до умов договору, які діяли на час за який стягується борг.

Натомість вона вимагала стягнення заборгованості за цей період посилаючись на умови договору від 15 жовтня 2015 року, який не має зворотної дії у часі, а отже не поширюється на правовідносини сторін, які існували до його укладення, на що обґрунтовано вказав суд першої інстанції у своєму рішенні.

Пункти 9 і 10 договору оренди землі від 14 вересня 2010 року сторони не визначали конкретної суми орендної плати за рік, а передбачали мінімальний її рівень, який визначається за формулою: нормативна грошова оцінка земельної ділянки помножена на три проценти та на індекс інфляції.

Позивачка не надала розрахунку заборгованості по орендній платі за 2012 2013 роки, який би ґрунтувався на умовах чинного на той час договору від 14 вересня 2010 року. Відомості про нормативну оцінку об`єкта оренди суду теж не надала, що позбавляє суд можливості самостійно обрахувати розмір заборгованості на умовах договору.

Позовна вимога про стягнення орендної плати за 2012 2013 року, яка ґрунтується на договорі оренди від 15 жовтня 2015 року, є безпідставною, а відносно умов договору від 14 вересня 2010 року не доведеною в частині розміру заборгованості.

Саме у зв`язку з недоведеністю розміру заборгованості за цей період позовні вони не підлягають задоволенню, отже суд першої інстанції правомірно відмовив в позові в цій частині.

Щодо вимог позивачки про стягнення заборгованості по орендній платі за 2014 2015 роки, то в матеріалах справи міститься угода від 15 жовтня 2015 року, яка укладена між ОСОБА_1 і ТОВ «Агро-прім», про розірвання укладеного між ними раніше договору від 12 березня 2014 року, речове право на підставі якого зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31 липня 2014 року.

Згідно з п. 1 цієї угоди її сторони дійшли згоди про розірвання договору, а згідно з пунктами 2 і 3 угоди вони підтвердили, що на момент розірвання договору немає будь-яких невиконаних сторонами зобов`язань, а також претензій стосовно сплати орендної плати.

Отже, теперішні твердження позивачки про невиконання відповідачем зобов`язань у 2014 2015 роках спростовується змістом укладеної неї угоди, яка безпосередньо стосується чинного в той період договору, його виконання та умов розірвання.

З огляду на цей доказ, який позивачка не спростувала, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за орендною платою за 2014 2015 роки.

Стосовно виконання відповідачем зобов`язання з виплати орендної плати за договором від 15 жовтня 2015 року, то згідно з п. 20 цього договору об`єкт оренди вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди. Таке ж по суті положення містить ст. 17 Закону № 161-ХІV.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ст. 21 Закону № 161-ХІV орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Зі змісту п. 20 договору від 15 жовтня 2015 року та наведених норм права можна зробити висновок, що право оренди земельної ділянки у ТОВ «Агро-Прім» на підставі договору від 15 жовтня 2015 року виникло з моменту державної реєстрації його речового права, тобто з 24 червня 2016 року. Саме з цього часу земельна ділянка вважається переданою йому і перебуває у його користуванні, а тому з цього часу у нього виник обов`язок перед орендодавцем сплачувати оренду плату на умовах цього договору.

Суд першої інстанції встановив, що за користування земельною ділянкою позивачки у 2016 році відповідач сплатив оренду плату не в повному обсязі, а його заборгованість становить 4641,07 грн, яку суд ухвалив стягнути на користь позиваки. Правильність висновку суд в цій частині підтверджується наявними у справі письмовими доказами, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Проте часткова несплата орендної плати за один рік не має системного характеру і не може бути підставою для розірвання договору оренди землі в розумінні, як ст. 141 ЗК України, так і ст. 651 ЦК України.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано і правильно відмовив в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі від 15 жовтня 2015 року, який вона уклала з ТОВ «Агро-Прім».

Доводи апеляційної скарги про нечесну поведінку відповідача в момент укладення договору оренди від 15 жовтня 2015 року судом апеляційної інстанції до уваги не беруться так, як не стосуються виконання договору і не є об`єктом дослідження у цій справі з огляду на предмет позову.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки. Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 30 листопада 2020 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді С. М. Єгорова

С. І. Мурашко