У Х В А Л А

25 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 500/2720/16-ц

провадження № 61-22133ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Ізмаїльської міської ради, про виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Ізмаїльської міської ради, про виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В :

02 грудня 2019 року ОСОБА_1 направив до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 просив поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що для вирішення спору йому необхідно було встановити особу співвласника, якого не було залучено як відповідача, звернутися до суду з позовом, доповнивши коло відповідачів, його представник через велику навантаженість припинив із ним співпрацювати.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху, а заявникунадано строк для усунення її недоліків. Зокрема, ОСОБА_1 необхідно було зазначити інші поважні та обґрунтовані підстави пропуску строку на касаційне оскарження та надати належні та допустимі докази на їх підтвердження; надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

На виконання ухвали суду ОСОБА_1 надав квитанцію про сплату судового збору в розмірі 351,28 грн та зазначив, що поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження постанови від 20 березня 2019 року є тривалі відрядження, а саме: з 15 травня 2019 року до 27 червня 2019 року до м. Маріуполя, з 02 липня 2019 року до 12 вересня 2019 року до м. Києва, з 20 вересня 2019 року до 20 листопада 2019 року до м. Вінниця, що підтверджується наказами Товариства з обмеженою відповідальністю «Металліст».

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Одеський апеляційний суд ухвалив постанову 20 березня 2019 року, повний текст судового рішення складено 26 березня 2019 року. Останній день строку на касаційне оскарження припадав на 25 квітня 2019 року, а касаційну скаргу ОСОБА_1 направив до Верховного Суду 02 грудня 2019 року, тобто через більше ніж 7 місяців з дня останнього дня строку на касаційне оскарження. Справа розглянута за участі ОСОБА_1 .

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Надані заявником ксерокопії наказів про відрядження у дати після закінчення строку на касаційне оскарження не є належними доказами поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, станом на 24 лютого 2020 року ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2019 року заявником не виконана, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Ізмаїльської міської ради, про виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Ізмаїльської міської ради, про виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник