Справа № 214/4500/19
2/214/1219/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 лютого 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів фінансових послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов`язати відповідача повернути незаконно списані грошові кошти в розмірі 2500 грн., які були нараховані як щорічна допомога учасникам війни в Афганістані, а також визнати незаконними нарахування відсотків за користування кредитною карткою за кредитним договором №б/н від 08.02.2010 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.08.2016 року по цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було стягнуто з останнього на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.02.2010 року станом на 29.02.2016 року у розмірі 22948 грн. Виконавчий лист за рішенням направлено на виконання до Саксаганського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ в Дніпропетровській області, відкрито виконавче провадження №56264947 та звернуто стягнення на його заробітну плату у розмірі 20% від суми щомісячних надходжень. У 2018 році на рахунок позивача у АТ КБ «Приватбанк» було зараховано 5000 грн. щорічної допомоги учасникам війни в Афганістані, що є соціальною допомогою. Так, банком, незаконно без згоди на то позивача, було відраховано 50% (2500 грн.) на погашення заборгованості за кредитом №б/н від 08.02.2010 року. Також позивач зазначає, що банк продовжує нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, проте право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення позичальником вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а відтак в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України. У зв`язку із викладеним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача надала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності та у відсутність позивача.

Представник відповідача також до судового засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки суду не надано доказів безпідставного списання коштів у розмірі 2500 грн. Щодо нарахування відсотків, представник відповідача зазначив, що існує рішення суду, яке набрало законної сили та яким встановлено нарахування відсотків правомірним, договір позивач підписав власноруч, погодивши нарахування відсотків. Постанова Великої Палати Верховного суду по справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року, на яку посилається позивач у позові не може застосовуватись до виниклих між сторонами відносин.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Так, 08.02.2010 року позивач став клієнтом АТ КБ «Приватбанк» підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та підтвердивши свою згоду на те, що підписана Заява, Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають укладений між ним та відповідачем Договір про надання банківських послуг, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, а позивач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки(а.с.3).

18.08.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 08.02.2010 року станом на 29.02.2016 року у розмірі 22948 грн. 56 коп., а також судовий збір у розмірі 1378 грн. (а.с.4-5).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, позивачем надано також до позову Інформацію з Єдиного реєстру боржників, з якої вбачається, що останнього внесено до вказаного реєстру з приводу стягнення з нього коштів на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.7).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, позивачем до позову не було додано доказів на підтвердження обставини, якими останній обгрунтовує свої позовні вимоги, так само як не надано доказів порушення банком його прав, за захистом яких позивач звернувся до суду. Зокрема, позивачем не надано доказів того, що він має статус учасника війни у Афганістані, доказів нарахування щорічної допомоги учасникам війни у Афганістані та зарахування грошових коштів у якості соціальної допомоги на рахунок, відкритий на його ім`я, списання таких коштів банком, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження позовних вимог та порушення банком його прав, суд уважає позовні вимоги не обґрунтованими та не підтвердженими належними, достатніми та допустимими доказами, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні та у їх задоволенні належить відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд відносить судові витрати по справі на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.