Провадження № 2/344/776/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

18 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Домбровської Г.В.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Тенко» про стягнення неустойки, та упущеної вигоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувсь з наведеним позовом в суд до відповідача з вимогою про стягнення неустойки, та упущеної вигоди. Позов мотивував тим, що 28 жовтня 2015 року уклав з відповідачем ПП «Тенко» договір купівлі-продажу квартири № Б1-40/11 від 28 жовтня 2015 року, за якими продавець (ПП «Тенко») зобов`язався передати у власність покупця ( ОСОБА_1 ) квартиру, яка буде створена в майбутньому, а покупець зобов`язався прийняти квартиру у відповідності до умов даного договору та оплати її. Умови договору зі сторони ОСОБА_1 були виконані в повному обсязі, оскільки останній повністю оплатив обумовлену в договорі суму. Планове закінчення будівництва та введення в експлуатацію - 31 березня 2016 року. Умовами договору встановлено наслідки затримки передачі квартири у власність покупця, зокрема сплата неустойки. Станом на 03.06.2019 року позивач квартиру не отримав, що є грубим порушенням умов договору від 28.10.2015 року. 15.04.2019 року ним була направлена претензія на суму 182 131, 79 грн., відповідь на яку ПП «Тенко» не відреагувало. Пунктом 6.2 договору визначено правові наслідки, які наступають в разі невиконання чи неналежного виконання умов договору, де вказано, що у випадку порушення встановленого в п. 5.1.1 даного строку більш ніж на 90 календарних днів, передачі квартири у власність Покупця, продавець виплачує на вимогу покупця неустойку в розмірі 0,01% за кожен день прострочки від фактично виплачених Покупцем грошових коштів, але не більше ніж 5% від загальної суми даного договору. Керуючись даними пунктами здача квартири була передбачена 01.04.2016 року, 15.04.2019 року позивачем подана претензія, строк обчислення неустойки складає 1109 днів та становить 65 697,16 грн. ( 592 440 грн.*0,01 %*1009). Однак згідно п.6.2 договору неустойка не може бути більшою як 5% від загальної суми даного договору, тому неустойка становить 29 622 грн. ( 592 440,00 *5%/100). Окрім цього згідно п.3.2 договору сума договору складає 562 440 грн. (еквівалент 24 600,446 дол. США). Позивачем на вимогу ПП «Тенко» було сплачено 564 949,79 грн. Тому з ПП «Тенко» слід стягнути різницю в сумі 2509, 79 грн. Позивачем ОСОБА_1 01.03.2016 року було укладено договір про наміри укласти в майбутньому договір оренди квартири з ОСОБА_2 , за яким він мав намір передати квартиру в оренду строком на 2 роки. Орендна плата за місяць мала складати 6 000,00 грн. Таким чином упущена вигода складає 144 000, 00 грн. ( 6000 грн. х 24 місяці). Виходячи з вищенаведеного просить суд постановити рішення, яким стягнути з ПП «Тенко» на користь ОСОБА_1 неустойку в сумі 29 622,00 грн., упущену вигоду в сумі 144 000, 00 грн. та переплату за договором в сумі 2509,79 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав суду заяву за змістом якої просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечив.

Представник Відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права позивача на належне виконання умов договору купівлі-продажу, внаслідок чого він позивається про його відновлення шляхом стягнення неустойки за несвоєчасну передачу у власність квартири, яка є предметом договору.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та приватним підприємством «Тенко», укладено договір купівлі-продажу № Б1-40/11, за яким Продавець (ПП «Тенко») зобов`язався передати у власність покупця ( ОСОБА_1 ) квартиру, яка буде створена ним в майбутньому, а Покупець зобов`язався прийняти квартиру у відповідності до умов даного Договору та оплати її (а.с.6-8).

Пунктом 2.1. договору № Б1-40/11 від 28 жовтня 2015 року передбачено, що за даним Договором продавець зобов`язується передати у власність покупця приміщення (квартиру), що буде створена ним у майбутньому, проектний номер 40/11, загальною площею 93,74 кв.м. на 11 поверсі, що розташована в житловому будинку, що знаходиться за будівельною адресою: у АДРЕСА_1 .

Як визнано сторонами планове закінчення будівництва та введення в експлуатацію - перший квартал 2016 року.

Згідно пункту 3.1 договору № Б1-40/11 від 28 жовтня 2015 року загальна сума договору становить 562 440 грн.

Дану суму ОСОБА_1 було повністю оплачено, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 319 від 25.12.2015 року (а.с.11).

Окрім цього додатком № 1 до договору від 28 жовтня 2015 року укладеного між ПП «Тенко», продавцем та ОСОБА_1 , покупцем було визначено, що продавець зобов`язується передати у власність покупця комору (кладове приміщення), яка буде створена ним у майбутньому, проектний номер 40/11 К, яка розташована в житловому будинку, що знаходиться за будівельною адресою: у АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно пункту 2.1 договору № Б1-40/11 від 28 жовтня 2015 року загальна сума договору становить 30 000 грн.

Дану суму ОСОБА_1 було повністю оплачено, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 321 від 25.12.2015 року (а.с.12).

Позивачем ОСОБА_1 01.03.2016 року було укладено договір про наміри укласти в майбутньому договір оренди квартири з ОСОБА_2 , за яким він мав намір передати квартиру в оренду строком на 2 роки. Орендна плата за місяць мала складати 6 000,00 грн. (а.с. 10).

Таким чином упущена вигода складає 144 000, 00 грн. ( 6000 грн. х 24 місяці).

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач оплативши обумовлену в договорі суму повністю виконав свої зобов`язання за договором № Б1-40/11 від 28 жовтня 2015 року.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Проте, відповідачем свого обов`язку відносно вчасної передачі позивачу нерухомого майна за цим договором виконано не було, чим порушено його право на належне його виконання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

Пунктом 6.2 договору визначено правові наслідки, які наступають в разі невиконання чи неналежного виконання умов договору, де вказано, що у випадку порушення встановленого в п. 5.1.1 даного строку більш ніж на 90 календарних днів, передачі квартири у власність Покупця, продавець виплачує на вимогу покупця неустойку в розмірі 0,1 за кожен день прострочки від фактично виплачених Покупцем грошових коштів, але не більше ніж 5% від загальної суми даного Договору.

Обов`язок відповідача щодо сплати неустойки в розмірі визначеному п. 6.2 договору, у випадку затримки передачі квартири, визначено пунктом 6.3 договору № Б1-40/11 від 28 жовтня 2015 року.

На підставі даного пункту договору позивачем проведено розрахунок заборгованості по сплаті неустойки за договором купівлі-продажу квартири № Б1-40/11 від 28 жовтня 2015 року, відповідно до якого неустойка становить 29 622 грн. ( 592 440,00 *5%/100).

Доказів на спростування проведеного позивачем розрахунку суми неустойки відповідачем не представлено суду.

За змістом ст. 549 та 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Таким чином обов`язок відшкодувати неустойку боржником у разі неналежного виконання зобов`язання, не залежить від того чи було таке зобов`язання грошовим чи ні.

Окрім цього згідно п.3.2 договору сума договору складає 562 440 грн. (еквівалент 24 600,446 дол. США). Позивачем на вимогу ПП «Тенко» було сплачено 564 949,79 грн. Тому з ПП «Тенко» слід стягнути різницю в сумі 2509, 79 грн.

З позовної заяви вбачається, що Позивачем 01.03.2016 року укладено договір про наміри укласти в майбутньому договір оренди квартири, за яким Позивач мав намір передати квартиру в оренду.

Договір укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строком на 2 роки ( п.3.2 Договору). Орендна плата за місяць мала складати 6000 грн. ( п.4.1 Договору). Таким чином упущена вигода складає 144 000 грн. (6000 грн. Х 24 місяці).

Відповідно до ст. 22 ЦК України:

1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, відтак суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви до суду в користь позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 549, 550, 611 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 268, 273, 274-279, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємства «Тенко» про стягнення неустойки, та упущеної вигоди - задовольнити.

Стягнути із приватного підприємства «Тенко», місцезнаходження якого м. Івано-Франківськ, вул. Бельведерська, буд. № 14, код ЄДРПОУ - 32360129, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , неустойку за затримку передачі квартири у власність згідно договору № Б1-40/11 від 28 жовтня 2015 року, в розмірі 29 622,00 грн. (двадцять дев`ять тисяч шістсот двадцять дві) грн.., упущену вигоду в сумі 144 000,00 (сто сорок чотири тисячі) грн., переплату за договором в сумі 2509,79 грн. (дві тисячі п`ятсот дев`ять) грн. 79 коп., а всього 176131,79 грн. ( сто сімдесят шість тисяч сто тридцять одна ) гривня 79 коп. та судовий збір в розмірі 1761,35 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27 лютого 2020 року.

Суддя Домбровська Г.В.