Справа № 307/1702/16-ц
Провадження № 2/307/14/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарях Цонинець Н.М., Ільницькій О.М., Декет К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся представник ОСОБА_4 , до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на нерухоме майно. В позовній заяві представник зазначив, що згідно кредитного договору №153/08 від 27 червня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 91000 доларів США зі сплатою 13,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 26 червня 2028 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачкою ОСОБА_2 27 червня 2008 року було укладено договір поруки №153/08-02 від 27.06.2008 року. Крім цього, 27 червня 2008 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань, між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір іпотеки №153/08-01, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Гунда А.М. в реєстрі за №2868, згідно до умов якого відповідач ОСОБА_3 надав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свої зобов`язння за кредитним договором №153/08 від 27.06.2008 року позивач виконав належним чином, що стверджується меморіальним валютним договором №ТR.1827.1.119 від 27.06.2008 року. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повертати кредит з щомісячно, з першого по десяте число, в розмірі не менше 1/240 від суми отриманого кредиту, що становить 380 доларів США. Позичальник ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, та не сплачує проценти у розмірах та строках, встановлені кредитним договором. Не виконуються зобов`язання і відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які за умовами договорів забезпечення несуть спільну відповідальність з відповідачем ОСОБА_1 . Так, відповідачем ОСОБА_3 як майновим поручителем порушено п.3.3.4 договору іпотеки щодо страхування на період дії договору предмету іпотеки та п.3.3.14 договору щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку. Починаючи з 5 травня 2013 року ОСОБА_3 договірні зобов`язання по сплаті чергових платежів щодо страхування предмету іпотеки та страхування життя не виконує, а після закінчення 04.05.2013 року дії договору страхування майна серії ГМ №123/200/12/000074 від 04.05.2012 року, не уклав новий договір страхування заставного майна, не оформив договір страхування життя та не виготовив до дня звернення з позовом до суду державний акт на право власності на земельну ділянку. Згідно п.4.2 договору іпотеки за невиконання чи неналежне виконання п.п.3.3.4, 3.3.14 договору іпотеки іпотекодавець сплачує на користь іпотекодержателя штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки. Згідно п.2.3 договору іпотеки вартість заставного майна становить 694100 гривень, і таким чином сума штрафу складає 34705 гривень. В порушення укладених умов кредитного договору №153/08 від 27 червня 2008 відповідач ОСОБА_1 ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 17 травня 2016 року заборгованість відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед банком становить 72604,67 доларів США та 122607,76 гривень, з яких: 54900 доларів США строкова заборгованість за кредитом, 7316,40 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 402,09 доларів США поточна заборгованість по процентам, 9986,18 доларів США прострочена заборгованість по процентам, 55958,68 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 66649,08 гривень пеня за несвоєчасну сплату процентів, а відповідача ОСОБА_3 - 34705 гривень (штраф за невиконання умов договору іпотеки №153/08-01 від 27 червня 2008 року).

Просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 72604 долари США 67 центів та 122 607 гривень 76 копійок заборгованості за кредитним договором №153/08 від 27 червня 2008 року, а з відповідача ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» стягнути 34705 гривень (штраф за невиконання умов договору іпотеки №153/08-01 від 27 червня 2008 року), в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» за кредитним договором №153/08 від 27 червня 2008 року в розмірі 1966379,47 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки згідно укладеного між Акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,та ОСОБА_3 , договору іпотеки від 27 червня 2008 року за №-153/08-01, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Гунда А.М. в реєстрі за №2867, домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 263,20 квадратних метрів, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеку з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій,

Представник Шпуганич Василь Петрович в інтересах ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним. В позові зазначив, що у прохальній частині позивач просить суд ухвалити рішення, яким достроково солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2008 року за №153/08, а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, що розташований в АДРЕСА_1 , шляхом реалізації предмета іпотеки в межах процедури виконавчого провадження з визначенням початкової вартості предмета іпотеки на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 27 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №153/08, за умовами якого банк зобов`язався видати, а позичальник отримати грошові кошти в сумі 91000 доларів США у строк з 27 травня 2008 року по 26 червня 2028 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом виходячи з 13,8% річних. За умовами кредитного договору комісія за відкриття позичкового рахунку становила 1,5% від виданої суми, що становить 1365 доларів США, комісія за аналіз ліквідності становить 600 гривень. Кредит надано для задоволення споживчих потреб позичальника. Позивач вважає, що укладений між сторонами кредитний договір підлягає визнанню недійсним у судовому порядку виходячи з наступного. За умов кредитного договору вбачається, що кошти були надані в споживчих цілях для придбання квартири. Таким чином, оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту. Про те, перед укладенням договору кредиту відповідач ПАТ «Укргазбанк» зазначені вимоги у повному обсязі не виконав. Так, до матеріалів справи приєднано копію заяви на видачу кредиту, а також додаткову угоду №1 до кредитного договору, де міститься лише інформація про тарифи банку. Про те, у додатку не має повної та вичерпної інформації про сукупну вартість кредиту, про реальну відсоткову ставку, переваги та недоліки кредитування у тій чи іншій валюті, переваги та недоліки варіантів погашення кредиту. Отже, позивач у особі представника вважає, що наданий позивачем графік погашення кредиту не відображає інформації про сукупну вартість кредиту і не може його підміняти. Згідно з умовами договору від 27 червня 2008 року розмір річної ставки становив 13,8% річних. Крім того, умови договору передбачали сплату комісії за відкриття позичкового рахунку на рівні 1,5% від виданого кредиту, 600 гривень за аналіз ліквідності забезпечення. Умовами кредитного договору, а саме п.3.3.4 договору, передбачено право нарахування підвищених відсотків на 1% річних, починаючи з моменту виникнення простроченої заборгованості. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено право збільшення в односторонньому порядку відсоткової ставки до 14,8% річних у разі несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. Згідно п.7.4 кредитного договору встановлено, що строк дії договору з моменту набрання юридичної сили по 27 червня 2029 року всупереч строку, встановленому в п.1.1 кредитного договору з 27 червня 2008 року по 27 червня 2028 року, що надає позичальнику право додаткового нарахування відсотків у понад встановлений строк. Згідно з розрахунком заборгованості вбачається, що абсолютне подорожчання кредиту за весь строк користування кредитом, а це 20 років або 240 місяців до 27 червня 2028 року, переплата складає 129201,39 доларів США. У період з червня 2008 року по травень 2016 року позичальник оплатив відсотки на суму 71179,81 доларів США. Тобто, за третину строку користування кредитом сплачено суму, яка складає 2/3 частини оплати за користування таким. Вказана обставина свідчить, що умови кредитного договору мають приховані платежі, а також реальна відсоткова ставка не відповідає ставці в 13,8 % річних, яка зазначена в кредитному договорі. Зазначена умова кредитного договору виявлена на стадії виконання договору містить істотний дисбаланс прав та інтересів сторін. За таких обставин можна дійти висновку, що умови кредитного договору є не справедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача.

Просить суд визнати недійсним кредитний договір №153/08 від 27 чеврня 2008 року зі змінами і доповненнями, укладений між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що у прохальній частині позивач просить ухвалити рішення яким достроково солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2008 року №153/08, а також в рахунок заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, що розташований в АДРЕСА_1 , шляхом реалізації предмета іпотеки в межах процедури виконавчого провадження з визначенням початкової вартості предмета іпотеки на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вважає, що заявлений позов є незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. По-перше, у позові до відповідача пред`явлено дві самостійні вимоги, а саме стягнення заборгованості на підставі кредитного договору №153/08 від 27 червня 2008 року та про звернення стягнення на предмет іпотеки. По-друге, у прохальній частині позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах з визначенням вартості незалежним експертом на стадії виконавчих дій. По-третє, 27 червня 2008 року між ВАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №153/08, за умовами якого банк зобов`язався надати, а позичальник отримати грошові кошти в сумі 91000 доларів США зі сплатою відсотків за користування позикою за ставкою 13,8 % річних до 26 червня 2028 року. Щодо визначення початку перебігу строку позовної давності просить врахувати, що 24 березня 2009 року банк направив відповідачу ОСОБА_1 письмову вимогу, в якій зазначив розмір заборгованості, встановив строк її виконання та попередив про правові наслідки її невиконання. Зазначена вимога відповідає вимогам ст. 35 Закону України «Про іпотеку». З аналогічним позовом про солідарне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки банк звертався в 2010 році. Зазначений позов було залишено без розгляду. За таких обставин є всі підстави для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку зі спливом строків позовної давності. Просить в задоволенні первісного позову відмовити.

Представник ПАТ КБ «Укргазбанк» Артимич М.М. надіслав до суду письмові заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких зазначив, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення з наступних підстав. По-перше, підставою визнання недійсності правочину може слугувати виключно недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України. В даному конкретному випадку, тобто, при укладенні кредитного договору іпотеки, дотримано всіх необхідних та передбачених законом вимог та умов, передбачених ст.ст. 209, 210, 215 ЦК України, а саме: зміст цього правочину не суперечить цивільному законодавству, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, ОСОБА_1 як позичальник, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення, як сторони правочину, було вільним і відповідало його внутрішній волі, цей правочин вчинений в письмовій формі, вказанй правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цим, тобто передбачав, зокрема, надання банком ОСОБА_1 кредитних коштів на умовах, що викладені у вказаному договорі. По-друге, твердження позивача за зустрічним позовом про те, що банк умисно приховав від нього інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, ввів його в оману та включив до кредитного договору не справедливі умови, зокрема, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь банку безпідставних комісій, не відповідають дійсності та спростовуються наступним. За процедурою видачі кредитів в будь-якій банківській установі, зокрема й в АБ «Укргазбанк», клієнт звертався до банку із заявою на отримання кредиту, зокрема про форми кредитування та відмінності між ними, процентну ставку, схеми кредитування, строк кредиту, умови повернення коштів, супутні та комісійні послуги, орієнтовну сукупну вартість кредиту. Вказані умови кредитування, відмінності між різними формами кредитування та переваги і недоліки різних схем кредитування є загальнодоступною інформацією, з якою може ознайомитись будь-яка особа, що бажає отримати кредит у банку. Якщо клієнта вказані умови влаштовують, то після подачі ним необхідного пакету документів сторони підписують кредитну угоду на узгоджених умовах. ОСОБА_1 звернувся до АБ «Укргазбанк» із заявою на отримання кредиту в червні 2008 року. При цьому, він заповнив стандартної форми заяву позичальника фізичної особи на отримання кредиту, його заява належним чином була зареєстрована за вх.№2858. У вказаній заяві в графі 3 «Для клієнта» наголошено, що клієнт підписанням цієї заяви підтверджує, що банк надав йому у письмовій формі та в повному обсязі інформацію, передбачену п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто, банк довів до відома позивача всю необхідну інформацію щодо умов кредитування у відповідності до чинного законодавства. Так як позивача задовольнили умови, на яких банк згодився видати йому споживчий кредит, зокрема, й надання ним в забезпечення повернення кредитних коштів власного нерухомого майна, то 27 червня 2008 року між позивачем та банком було підписано вказаний кредитний договір №153/08 від 27.06.2008 року, примірник якого разом з додатком №1 до цього договору було надано ОСОБА_1 . У вказаному додатку №1 було розписано всі платежі по кредиту, по відсотках, за супутні послуги та виведено сукупну вартість кредиту, тобто банком було дотримано вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативних положень НБУ України щодо надання позичальнику інформації про умови кредитування та про сукупну вартість кредиту. Тим самим, вказане свідчить, що позивача влаштовували всі істотні умови вказаного кредитного договору. На протязі тривалого часу ОСОБА_1 здійснював, хоч й нерегулярні платежі по кредиту і останні два платежі здійснив у 2015 році, тобто визнавав умови кредитного договору та повністю чи частково виконував свої зобов`язання за кредитною угодою. Відповідно відсутні будь-які законні підстави вважати, що вказаний вище кредитний договір укладений під впливом обману з боку банку щодо позичальника ОСОБА_1 . Сам по собі факт стягнення банком з клієнта-позичальника певних комісій, зокрема стягнення з позичальника ОСОБА_1 комісії за відкриття позичкового рахунку в розмірі 1% від суми кредиту та комісії за аналіз ліквідності не суперечить чинному законодавству. Посилання позивача у своєму зустрічному позові на стягнення банком комісії за надання та обслуговування кредиту в сумі 1767,50 гривень не відповідає дійсності. Так у п.1.3 кредитного договору зафіксовано, що така комісія складє 0%, а у п.3.4 договору, на який посилається позивач, йдеться виключно про права позичальника. В даному випадку умови надання кредиту позивача влаштували і він не заперечував щодо стягнення відповідної комісії банком. Таким чином, банк вважає, що позивач був належним чином ознайомлений з умовами кредитування, його права, як споживача послуг, не були банком порушені, банк ніяким чином не вводив позивача в оману та не включав до умов кредитного договору не справедливі умови. По-третє, твердження позивача, про те, що банк як надавач споживчих послуг, включив до укладеного з позивачем кредитного договору не справедливі умови, які тягнуть за собою істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу послуг ОСОБА_1 , абсолютно нічим не підтверджене і позивачем не надно суду ніяких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовують ці позовні вимоги позивача. Вказаний вище кредитний договір передбачає обов`язки і права для кожної зі сторін договору. У розумінні ст.ст.11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів» банк як продавець не включав до договору з ОСОБА_1 як споживачем послуг, не справедливих умов, зокрема, встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору, надання продавцю права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених в договорі. Укладення кредитного договору з позичальником ОСОБА_1 не потягло за собою порушення істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачеві ОСОБА_1 . Просить в задоволені зустрічного позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надіслали до суду письмові заперечення на первісний позов, в яких зазначили, що в прохальній частині ПАТ «Укргазбанк» просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість в сумі 72604 долари США та 122607,76 гривень. Вони заперечують проти задоволення позову. виходячи з наступного. 27 червня 2008 року між банком та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір поруки №153/08-02, за яким відповідачка поручилася за належне виконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору від 27 червня 2008 року №153/08. Також, 27 червня 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки №153/08-03, за яким відповідач поручився за належне виконання позичальником ОСОБА_1 за умовами кредитного договору від 27 червня 2008 року №153/08. Так, позивач направив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги від 25 листопада 2009 року, в яких описав стислий перелік порушень, встановив строк їх виконання та попередив про правові наслідки їх невиконання. За таких підстав вважають, що позовні вимоги не можуть бути задоволені з тих підстав, так як строк дії поруки закінчився і зазначене право не підлягає захисту у судовому порядку. Просять в задоволенні первісного позову щодо солідарного стягнення з них заборгованості відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та в задоволенні зустрічного позову просить відмовити.

Представник відповідачів Шпуганич В.П. в судовому засіданні зустрічний позов ОСОБА_1 підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, а в задоволенні первісного позову просить відмовити. Також просить застосувати строк давності щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно умов кредитного договору №153/08 від 27 червня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та ОСОБА_1 , останньому було надано кредит в розмірі 91000 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 13,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 26 червня 2028 року та згідно його умов відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати кредит та відсотки за його користування відповідно до графіку погашення кредиту (Т.1 а.с.12-15).

Пунктом 3.2.4 кредитного договору визначено, що Банк має право відмовитися від надання Позичальникові передбаченого договором кредиту частково або в повному обсязі у разі наявності обставин, які явно свідчать про те, що наданий Позичальникові кредит своєчасно не буде повернений.

Відповідно до п.п.3.2.5, 3.2.6 кредитного договору Банк має право вимагати дострокового виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпеченим іпотекою, а якщо вимога Банку не буде задоволена звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.5.3 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Відповідно до п.5.8 кредитного договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених Банком під час виконання умов цього договору.

При цьому, відповідно до п. 3.3.12 кредитного договору одночасно з укладенням цього договору Позичальник зобов`язувався надати Банку укладений договір страхування домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вказаного в п. 2.1. цього договору, від ризиків знищення, пошкодження або псування, а також надати Банку докази сплати страхових платежів, що підтверджують дію договору страхування на строк не менший ніж на півроку.

Відповідно до меморіального валютного ордеру від 27 червня 2008 року за №TR.1827.1.119 відповідачем ОСОБА_1 були отриманів ПАТ АБ «Укргазбанк», кредитні кошти в сумі 91000 доларів США (Т.1 а.с.30).

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , 27 червня 2008 року було укладено договір поруки №153/08-02 від 27.06.2008 року, відповідно до п.1.1 якого ОСОБА_2 поручилася перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору №153/08 від 27 червня 2008 року, укладеного Кредитором з Позичальником, згідно з яким Позичальнику надається кредит у сумі 91000 доларів США на строк з 27.06.2008 року по 26.06.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 13,8 % річних з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного Договору (Т.1 а.с.19-20).

Відповідно до пунктів 1.2 та 1.3 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за порушення зобов`язань по кредитному договору та відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і Позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, - в повному об`ємі.

Крім цього, 27 червня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та відповідачем ОСОБА_3 , укладено договір іпотеки №153/08-01, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Гунда А.М. в реєстрі за №2867, згідно до умов якого відповідач ОСОБА_3 надав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.21-24).

Відповідно до пунктів. 2.1, 2.3 договору іпотеки предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість якого визначена в сумі 694100 гривень.

Згідно з п. 3.3.4 договору іпотеки Іпотекодавець зобов`язаний на період дії цього Договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за свій рахунок на свою користь від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування.

В судовому засіданні встановлено, що в порушення укладених умов кредитного договору №153/08 від 27 червня 2008 року відповідач ОСОБА_1 ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 17 травня 2016 року його заборгованість перед банком становить 72604,67 доларів США та 122607,76 гривень, з яких: 54900 доларів США строкова заборгованість за кредитом, 7316,40 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 402,09 доларів США поточна заборгованість по процентам, 9986,18 доларів США прострочена заборгованість по процентам, 55958,68 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 66649,08 гривень пеня за несвоєчасну сплату процентів, а відповідача ОСОБА_3 - 34705 гривень (штраф за невиконання умов договору іпотеки №153/08-01 від 27 червня 2008 року).

Суд приймає до уваги зазначений розрахунок заборгованості, вважає його об`єктивним та допустимим доказом, при цьому відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не спростували даний розрахунок заборгованості.

Також, відповідачем ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження укладання договору страхування заставного майна на наступний період, на підставі чого та відповідно до п. 4.2 договору іпотеки за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо страхування предмета іпотеки на період дії договору іпотекодавець зобов`язаний сплатити на користь Іпотекодержателя штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки, що становить 34705 гривень як 5 % від заставної вартості предмета іпотеки в розмірі 694100 гривень.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`зання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. (ст. 610, ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Окрім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами,

Відповідно до ст.1054 ЦК України обов`язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 ст.554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач направляв на адресу позичальника ОСОБА_1 , поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 претензію від 23.07.2015 року за №1397 та вимогу від 23.07.2015 року за №1399 про погашення заборгованості за кредитним договором (Т.1. а.с.36,37), яка залишена відповідачами без задоволення, що стало підставою для звернення позивача ПАТ КБ «Укргазбанк» з позовом до відповідачів про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №153/08 від 27 червня 2008 року та звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на викладене вище, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що права позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» порушені неналежним виконанням зобов`язання відповідачем ОСОБА_1 за умовами кредитного договору №153/08 від 27 червня 2008 року в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, при цьому відповідачка ОСОБА_2 на підставі укладеного з позивачем договору поруки №153/08-02 від 27 червня 2008 року зобов`язалася перед Банком відповідати за виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором в тому об`ємі, що і Позичальник, на підставі чого позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч.1 ст. 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

Отже, стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року у справі № 6-1080цс15.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.1 статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За змістом частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 березня 2018 року №14-11цс18 дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Відповідно до таких засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (стаття 2 ЦК України) співмірність заборгованості та предмета іпотеки необхідно оцінювати з урахуванням конкретних обставин справи: розміру боргу та характеристики предмета застави.

Діючим законодавством передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом позасудового застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу.

Звертаючись до суду з позовом, Банк просив визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною не нижче вартості предмета іпотеки.

Отже, суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Враховуючи зазначені вище норми Закону та обставини справи, суд приходить до висновку, що через невиконання відповідачами основного зобов`язання за кредитним договором, позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частини перша і третя статті 215 ЦК України встановлює, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам моральним засадам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину (Аналогічні положення містяться в пункті пятому постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

В ч.4 цієї ж статті зазначено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

В заяві позичальника фізичної особи на отримання кредиту від 11 червня 2008 року перед підписанням спірного кредитного договору позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 зазначив, що Банк йому надав в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію, передбачену ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (Т.1 а.с.11).

Крім того, суд зазначає, що в спірному кредитному договорі №153/08 від 27 червня 2008 року зазначена вся необхідна інформація для споживача ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України на кожну сторону покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на встановлені факти та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_4 належними та допустимими доказами не доведено того, що при укладенні спірного кредитного договору відповідач порушив його права щодо обставин, які мають істотне значення, а тому в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся представник ОСОБА_4 , до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним слід відмовити.

Відповідачами та їх представником також подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача за первісним про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 р. у справі № 6-154цс15.

За умовами кредитного договору №153/08 від 27 червня 2008 року погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником шляхом внесення коштів щомісячними платежами, до з 1 по 10 число кожного місяця, а остаточне погашення кредиту має відбутися не пізніше 26 червня 2028 року.

Відповідно до п.5.8 кредитного договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених Банком під час виконання умов цього договору.

Таким чином, сторони у Договорі визначили як окремі зобов`язання з виплати щомісячних платежів, так і термін повернення кредиту в цілому. За такого у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Аналогічні за змістом правові висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 60167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31 цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16.

В силу положень частини 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (Т. 1 а.с.6-10) вбачається, що позичальник ОСОБА_1 погашення заборгованості по кредиту здійснював кожного року протягом 2008-2015 років та останній платіж по кредиту здійснив 10 вересня 2015 року на суму 1500 доларів.

За таких обставин, звернувшись до суду в червні 2016 року з позовом, позивач за первісним позовом з урахуванням часу виникнення простроченої заборгованості у позичальника ОСОБА_1 за кредитом та процентами, здійснених останнім платежів, які свідчать про переривання позовної давності, не пропустив строку позовної давності, а тому аргументи відповідачів про таке не ґрунтуються на нормах права та встановлених обставинах справи.

Таким чином суд вважає, що первісний позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на нерухоме майно слід задовольнити та стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , України, на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 72604 (сімдесят дві тисячі шістсот чотири) долари США 67 центів та 122 607 (сто двадцять дві тисячі шістсот сім) гривень 76 копійок заборгованості за кредитним договором №153/08 від 27 червня 2008 року, з яких 54900 доларів США строкова заборгованість по кредиту, 7316,40 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 402,09 доларів США поточна заборгованість по процентах, 9986,18 доларів США прострочена заборгованість по процентах, 55958,68 гривень пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 66649,08 гривень пеня за несвоєчасне погашення процентів, а також в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» за кредитним договором №153/08 від 27 червня 2008 року в розмірі 72604 (сімдесят дві тисячі шістсот чотири) долари США 67 центів та 122 607 (сто двадцять дві тисячі шістсот сім) гривень 76 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки згідно укладеного між Акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,та ОСОБА_3 , договору іпотеки від 27 червня 2008 року за №-153/08-01, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Гунда А.М. в реєстрі за №2867, домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 263,20 квадратних метрів, яке складається з прибудови за літерою А-1, убиральні за літерою Б, огорожі за №1-4, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеку з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 209, 263, 265 ЦПК України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.1, 7, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.203, 215, 216, 258, 261, 266, 526, 530, 553, 554, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на нерухоме майно, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , України, на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 72604 (сімдесят дві тисячі шістсот чотири) долари США 67 центів та 122 607 (сто двадцять дві тисячі шістсот сім) гривень 76 копійок заборгованості за кредитним договором №153/08 від 27 червня 2008 року, з яких 54900 доларів США строкова заборгованість по кредиту, 7316,40 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 402,09 доларів США поточна заборгованість по процентах, 9986,18 доларів США прострочена заборгованість по процентах, 55958,68 гривень пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 66649,08 гривень пеня за несвоєчасне погашення процентів.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» за кредитним договором №153/08 від 27 червня 2008 року в розмірі 72604 (сімдесят дві тисячі шістсот чотири) долари США 67 центів та 122 607 (сто двадцять дві тисячі шістсот сім) гривень 76 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки згідно укладеного між Акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,та ОСОБА_3 , договору іпотеки від 27 червня 2008 року за №-153/08-01, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Гунда А.М. в реєстрі за №2867, домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 263,20 квадратних метрів, яке складається з прибудови за літерою А-1, убиральні за літерою Б, огорожі за №1-4, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеку з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , України,на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 34705 (тридцять чотири тисячі сімсот п`ять) гривень штрафу за невиконання умов договору іпотеки №153/08-01 від 27 червня 2008 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , України, на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 30016 (тридцять тисяч шістнадцять) гривень 27 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , України,на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 10411(десять тисяч чотириста одинадцять) гривень 50 копійок сплаченого судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся представник ОСОБА_4 , до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, код ЄДРПОУ - 23697280.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 України, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та мешканка АДРЕСА_2 України, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3 України, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий : В.І.Бобрушко