печерський районний суд міста києва
Справа № 2-376/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань Брачуні О. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві заяву стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 квітня 2011 року у справі № 2-376/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ТОВ «Вердикт-Капітал» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 квітня 2011 року у справі № 2-376/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості.

Вимоги заяви обґрунтовувались тим, що відсутні будь-які виконавчі провадження на виконанні у відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця з виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що свою чергу є довготривалою процедурою, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Заявник вказує, що під час передачі усіх відповідних документів за договором купівлі-продажу кредитного портфелю, йому не передавався виконавчий лист № 2-376/11.

Заява (подання) розглядається судом в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, при цьому їх неявка не є перешкодою для вирішення питання.

Учасники розгляду у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом розглядом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 квітня 2011 року у справі № 2-376/11 позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу в розмірі 27 250, 64 дол. США, що за курсом НБУ становило 21 6476, 34 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

На виконання рішення суду 28 липня 2011 року видано виконавчий лист (а.с.10).

08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк», яке виступало правонаступником АКІБ «Укрсиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно з яким банк відповідно до умов цього договору відступив фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 950/К, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, зокрема за договором кредиту № 0.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» (01133, м. Київ, вул. Коновальця (Щорса), 36-Б; ) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, Кудрявський Узвіз, 5-Б; ) у справі № 2-376/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у редакції від 15 серпня 2012 року, виконавчі документи, окрім як посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Так, два виконавчі листи у справі № 2-376/11 щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримані представником АТ «УкрСиббанк» 29 липня 2011 року (а.с. 50).

Рішення суду набрало законної сили 18 травня 2011 року, а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 18 травня 2012 року.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

За приписами пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до положень частини першої статті 12 Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, встановлено строк пред`явлення до виконання виконавчих документів у три роки, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Разом з тим, суд зауважує, що застосування положень пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII стосується лише тих виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплинув на час набрання чинності вказаним законом.

З матеріалів справи встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Броварського МУЮ від 26 листопада 2014 року виконавчий лист № 2-376/11 повернуто стягувачу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у редакції від 15 серпня 2012 року, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Тобто з 26 листопада 2014 року почав перебігати річний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та сплинув 26 листопада 2015 року.

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Так, Європейський суд з прав людини відхиляє скаргу заявника на порушення права доступу до суду, якщо він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16 травня 2017 року)), про що, зокрема, свідчить те, що він не звертався до органів виконавчої служби за інформацією щодо стану виконання.

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, як передбачено пунктом 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання після його переривання сплинув 26 листопада 2015 року, поважності причин його пропуску на 5 років не встановлено, а відтак і правові підстави для задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» за наведеного обґрунтування та наданих доказів, відсутні.

Керуючись ст. 3, 8, 21, 56, 129, 129-1 Конституції України, ст. 12, пункт 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-20, 351, 352, 354, 355, 431, 433 пункт 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 квітня 2011 року у справі № 2-376/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Суддя С. В. Вовк