Дата документу 28.02.2020
Справа № 501/3744/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

заявою ОСОБА_1

зацікавлені особи:

1 КП «Міське агентство з приватизації житла

2 Управління житлово-комунального господарства Одеської області

3 ОСОБА_2

4 ОСОБА_3

5 ОСОБА_4

предмет та підстави заяви: про встановлення факту належності правовстановлюючого документу

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

зацікавлені особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою (зацікавлені особи: КП «Міське агентство з приватизації житла, Управління житлово-комунального господарства Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, згідно якого просить суд встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) свідоцтва про право власності на житло від 12.10.1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, зареєстровано і записано в реєстрову книгу за №12-2521 та розпорядження органу приватизації від 12.10.1993 року №27121, виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що в паспорті заявника та в довідці про РНОКПП його прізвище, ім`я та по батькові вказано, як « ОСОБА_1 ».

До 2006 року він разом з матір`ю були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

12 жовтня 1993 року вказана квартира була приватизована ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ним в рінях частках, але його прізвище помилково зазначено ОСОБА_1 .

Заявник вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дідусь ОСОБА_6 , після смерті якого бабуся звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв`язку із розбіжностями в імені заявника та прізвищі, яке зазначено в правовстановлюючих документах.

На підставі викладеного заявник звернувся до суду з відповідною заявою.

В судовому засіданні заявник підтримав заяву з підстав, викладених в письмовій заяві, просив суд задовольнити заяву в повному обсязі.

В судовому засіданні зацікавлені особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 проти задоволення даної заяви не заперечили, підтвердили факт розбіжності в написанні прізвища заявника в правовстановлюючих документах на квартиру.

Інші зацікавлені особи були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явились, будь - яких заяв до суду не надали.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 29.10.2019 року справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.24).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 07.11.2019 року заяву залишено без руху (а.с.29-30).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 20.12.2019 року відкрито провадження у справі (а.с.57-58).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що в копіях паспорта заявника та в довідці про його РНОКПП прізвище, ім`я та по батькові вказано, як « ОСОБА_1 » (а.с.38-39).

12 жовтня 1993 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 приватизована ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках, що підтверджується копією розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло (а.с.49-50).

Прізвище заявника у відповідних документах помилково зазначено як: «ОСОБА_3», тоді як його прізвище « ОСОБА_3 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.46).

19 вересня 2019 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_10 відмовлено ОСОБА_3 у державній реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з поданням заяви неналежною особою, в тому числі « ОСОБА_1 », що підтверджується копією рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.56).

V. Оцінка Суду.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» якщо виправлення в документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо, це є підставою для встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з ч.1, 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Така правова позиція узгоджується з висновками Пленуму Верховного Суду України, висловленими у п.п.1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Оскільки встановлення даного факту для заявника має юридичні наслідки, а саме необхідності звернутися до відповідних органів реєстрації для реєстрації прав на нерухоме майно, тому саме цей факт має для заявника юридичне значення, у зв`язку з чим суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 4, 5, 13, 259, 263-265, 293, 315, 319 Цивільного - процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 (зацікавлені особи: КП «Міське агентство з приватизації житла, Управління житлово-комунального господарства Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити повністю.

2. Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) свідоцтва про право власності на житло від 12.10.1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, зареєстровано і записано в реєстрову книгу за №12-2521 та розпорядження органу приватизації від 12.10.1993 року №27121, виданого на ім`я ОСОБА_1 .

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

4. Повний текст рішення виготовлено 28 лютого 2020 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко