КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5282/2020 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

4 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, 11 лютого 2020 року відповідач звернувся з апеляційною скаргою, яка не відповідала вимогам статті 356 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання даної ухвали для усунення її недоліків, а саме: надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та належним чином оформленої редакції апеляційної скарги.

На виконання вимог зазначеної ухвали 3 березня 2020 року до апеляційного суду надійшов супровідний лист відповідача разом з новою редакцією апеляційної скарги, в якій останній просить відстрочити йому сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

В обґрунтування цього клопотання відповідач зазначив, що на даний час є безробітним та перебуває у скрутному матеріальному становищі, не маючи громадянства України йому практично не можливо отримати офіційну роботу та мати постійний заробіток. Усіх його заощаджень, зібраних до переїзду в Україну, вистачило на придбання квартири в м. Києві, проте сплатити судовий збір у розмірі 2 643 грн за подання апеляційної скарги у нього не має можливості.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином у клопотанні про звільнення від сплати судового збору заявник повинен не лише навести обставини, які свідчать про його незадовільне (скрутне) матеріальне становище, але й подати до суду відповідні докази.

Обставини, зазначені відповідачем, а саме те, що його матеріальне становище унеможливлює сплату судового збору у розмірі 2 643 грн не є безумовною підставою для відстрочення такої сплати, оскільки ним не надано суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження його реального матеріального стану (довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка з податкового органу про доходи та перелік розрахунків та інших рахунків, тощо), що перешкоджає йому виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої апеляційної скарги судовим збором.

Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за певних умов, однак такі умови в відповідачем наведено не було.

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у відповідача пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами відповідача стосовно можливості звернення до суду апеляційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати апеляційної скарги судовим збором) у даній справі дотримано.

За таких обставин, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справінеобхідно відмовити.

Відповідно до частини першої статті 126 та частини другої статті 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Положеннями статей 185, 357 ЦПК визначено, що строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Виходячи з того, що відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційний суд вважає за доцільне продовжити йому строку для усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору, розмір і порядок сплати якого визначені в ухвалі від 19 лютого 2020 року, додатково на п`ять з моменту отримання копії даної ухвали.

Керуючись статтями 12, 127, 136, 185, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року на п`ять днів з моменту отримання копії даної ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Н.В. Ігнатченко