Ухвала

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 569/13410/16-ц

провадження № 61-10829св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ФК Факторинг»,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про розгляд за його участю справи за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ФК Факторинг», про визнання протиправними дій нотаріуса та скасування державної реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області, у складі судді Бердія М. А., від 22 лютого 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Хилевича С. В., Бондаренко Н. В., Ковальчук Н. М., від 15 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Т. В.

про визнання протиправними дій приватного нотаріуса щодо проведення

16 жовтня 2013 року державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також визнання протиправними і скасування рішення приватного нотаріуса від 16 жовтня 2013 року № 6839747 про державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок за ОСОБА_3 та рішення приватного нотаріуса від 16 жовтня 2013 року № 6832971 про державну реєстрацію права власності на нього за ТОВ «ФК «ФК «Факторинг».

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області

від 22 лютого 2019 року, залишеним без постановою Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії нотаріуса по проведенню 16 жовтня 2013 року державної реєстрації права власності на житловий будинок

АДРЕСА_1 .

Визнано протиправним і скасовано рішення нотаріуса № 6832971

від 16 жовтня 2013 року про державну реєстрацію права власності

на житловий будинок АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «ФК «Факторинг» .

Визнано протиправним і скасовано рішення нотаріуса № 6839747

від 16 жовтня 2013 року про державну реєстрацію права власності

на житловий будинок АДРЕСА_1

за ОСОБА_3 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого

2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня

2019 року і закрити провадження у справі, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду

(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідив належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої

статті 389 ЦПК України).

25 листопада 2020 року до Верховного Суду представником

ОСОБА_5 - ОСОБА_4 подано клопотання про його участь у судовому засіданні з метою надання пояснень.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 слід відмовити з наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим судом касаційної інстанції, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мають повноважень встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга вказаної статті).

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Оскільки судом касаційної інстанції в межах касаційного провадження не проводиться встановлення обставин справи і фактів, а також не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстав для розгляду справи за участю представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 суд касаційної інстанції не знаходить.

Керуючись статтею 402 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про розгляд справи за його участю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович