Провадження № 2/679/75/2020
Справа № 679/1649/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2020 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Базарника Б.І.,
за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу № 679/1649/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.
В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 . Вказує, що дитина проживає разом з матір`ю.
Стверджує, що дитина займається спортивним плаванням в басейні «АВАНГАРД», навчається брейк-дансу в СК «НОКАУТ», а також відвідує секцію боксу в СК «ЛОКОМОТИВ», у зв`язку з чим позивачка понесла додаткові витрати на дитину, що викликані розвитком її здібностей. Крім того, в серпні - вересні 2019 року ОСОБА_3 були надані стоматологічні послуги на загальну суму 2380 грн., тому вважає, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, у відповідності до статті 185 СК України батько дитини має разово покрити половину витрат, які понесла позивачка, що становить 2655 грн.
14.01.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними. Вказує, що до позовної заяви не додано жодного розрахункового документу, яким відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі- продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.
Таким чином вважає, що абонементи в басейн «Авангард», рахунки на оплати в СК «Нокаут», та довідка №01-03-77 від 21.11.2019 року не є належними та допустимими доказами, що стосується учнівських проїзних квитків, то такі витрати відносяться до основних витрат, а не до додаткових в розумінні статті 185 СК України.
Крім того стверджує, що позивач надав докази оплати стоматологічних послуг на суму 2380,00грн., та просить стягнути половину 1190 грн., на що вважає за необхідне зазначити, що в період з січня 2019 року по грудень 2019 року він добровільно сплачує аліменти визначенні згідно судового рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16.04.2019 року у справі №679/180/19. При цьому, враховуючи, що позивачем можуть бути понесені додаткові витрати, по мірі фінансової можливості ним було заплачено додатково 2000 грн. згідно квитанції від 08.05.2019 року, та додатково 2000 грн. разом із аліментами за грудень 2019 року.
Таким чином, вважає, що позивачем не доведено необхідності у додаткових витратах, а тому у позові має бути відмовлено.
28.01.2020 року позивачкою було подано відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач не надав суду доказів, які спростовували б обставини наведені в розрахункових документах з придбання товарів, робіт і послуг, як і не надав доказів застосування до продавців таких товарів, робіт та послуг, за порушення правил передбачених пунктом 15 статті 3 Закону № 265/95-ВР адміністративних чи фінансових санкцій, передбачених законодавством з питань оподаткування, тому доводи відповідача щодо недопустимості доказів про оплату товарів, робіт та послуг є необгрунтованими. А доводи відповідача про віднесення витрат на придбання проїзних документів до основних витрат є невмотивованими, оскільки не узгоджуються з приписами ст. 185 СК України.
Зазначає, що витрати на придбання проїзних документів обумовлені відвідуванням дитиною гуртків (бокс, танці, плавання), а не відвідуванням навчального закладу, тому їх цілком обґрунтовано віднесено до витрат викликаних розвитком здібностей дитини.
Щодо сплати відповідачем аліментів 08.09.2019 року в сумі 2000 грн. та в грудні 2019 року в розмірі 2000 грн., зазначає, що перераховані відповідачем кошти в травні 2019 року були подарунком дитині до дня народження, а в грудні 2019 року відповідач перерахував кошти в сумі 2000 грн. для придбання дитині подарунків до дня св. Миколая і Нового року. Тому, в квитанціях долучених до відзиву вказано про сплату відповідачем аліментів, тобто коштів необхідних для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини, а не додаткових витрат на дитину.
03.02.2020 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач вважає, що позивачкою ні у позовній заяві, ні у відповіді на відзив не доведено необхідності у додаткових витратах, а тому у позові має бути відмовлено.
Ухвалою суду від 17.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 03.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, в позовній заяві справу просила розглядати у її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на обставини вказані у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення; ці кошти є додатковими на відміну від аліментів, що стягуються на утримання дитини; у випадку коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Вказаний правовий висновок викладено в Постанові Верховного суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 2655 грн., що становить половину суми витраченої на витрати на дитину, що викликані розвитком її здібностей та надані стоматологічні послуги на лікування.
Відповідно до копії абонементу №620 від 28.01.2019 року плавального басейну «Авангард», виданого на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що вартість вказаного абонементу складає 500 гривень (а.с.15).
Згідно копії абонементу № НОМЕР_1 плавального басейну «Авангард», виданого на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що вартість вказаного абонементу складає 550 гривень (а.с.16).
Відповідно до копій квитанцій про оплату СК «Нокаут» від 23.02.2019 року, від 24.03.2019 року, від 23.04.2019 року, вбачається, що за зайняття боксом ОСОБА_4 сплачено 1220 грн. (а.с.17).
Згідно із копій учнівських проїзних квитків №638203, №639067, №640257, №647156, №648208, №649104 виданих на ім`я ОСОБА_5 вбачається, що їх вартість складає 660 грн. (а.с.19-20).
Оплата позивачкою послуг стоматологічної клініки на лікування сина підтверджується актами про надання стоматологічних послуг та розрахунковими квитанціями на загальну суму 2380 грн. (а.с.21-23).
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд не бере до уваги доводи відповідача про недопустимість доказів наданих позивачкою, оскільки надані докази містять інформацію щодо предмета доказування та є належними та допустимими в розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України.
Крім того, суд критично оцінює твердження відповідача про те, що ним додатково заплачено кошти в травні 2019 року та в грудні 2019 року, оскільки в ході судового розгляду позивачкою дані твердження спростовано.
Враховуючи те, що відповідачем не доведено суду того, що він немає можливості оплати додаткових витрат на дитину, інших утриманців немає, а також виходячи із обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, суд вважає, що сума, яка заявлена до стягнення позивачкою, не погіршить його матеріального становища і він може сплатити додаткові витрати.
Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивачка від сплати судового збору звільнена.
Керуючись ст.ст.141, 150, 180-182, 185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 76, 77, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2655 (дві тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до ч.1 п.15 п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони у справі № 679/1649/19:

Позивачка: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст судового рішення складено 02.03.2020 року.

Суддя Б.І .Базарник