Справа № 265/1733/20
Провадження № 2/265/939/20
УХВАЛА

05 березня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Козлов Д. О., розглянувши матеріали справи за позовом Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення витрат, понесених з державного бюджету, -

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2020 року поштою до суду надійшла вказана позовна заява, в якій зазначено, що при примусовому видворенні іноземця за межі території України на виконання рішення суду були здійснені витрати за рахунок державного бюджету в сумі 13189,11 грн., на підставі чого було подано позов до суду про стягнення таких коштів, витрачених з державного бюджету відповідно до кошторису витрат, на підставі ч. 2 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Натомість, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов не може бути прийнятий до розгляду Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, оскільки підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Так за ч. 1 ст. 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

На підставі ст. 4 КАС публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; а суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до «Положення про Державну міграційну службу України», затвердженого постановою від 20 серпня 2014 р. № 360 Кабінету Міністрів України, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. При цьому ДМС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

За ч. 2 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» фізичні або юридичні особи, які запрошували чи приймали іноземців та осіб без громадянства, влаштовували їх незаконний в`їзд, проживання, працевлаштування, сприяли в ухиленні від виїзду після закінчення строку перебування, за рішенням суду в установленому законом порядку відшкодовують витрати, завдані державі внаслідок видворення зазначених іноземців та осіб без громадянства.

Суд зазначає, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Наведене закріплене у положеннях ст. 2, 4, 19 КАС, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Суд при цьому зауважує, що органом стягнення у даному випадку є державний орган в особі Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, який на виконання покладених на нього завдань, виконуючи приписи Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» звернувся до суду із вимогами відшкодування витрат, понесених з державного бюджету в ході видворення іноземця за межі країни.

Внаслідок переліченого суд дійшов висновку, що вказаний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна за змістом правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 8 вересня 2019 року по справі № 2а-3974/10/0770 щодо спорів податкових органів зі стягнення боргу на виконання покладених на них державою функцій.

Крім цього суд зазначає, що Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 28 Постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» також висловився, що спори за позовами податкових органів про стягнення заборгованості не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна за змістом правова позиція також була викладена Пленумом Вищого Адміністративного Суду України у п. 16-1 Постанови № 8 від 29 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» в частині, що стосувалась спорів управління Пенсійного фонду України про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, зазначивши, що такий спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене вмотивування, позов Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення витрат, понесених з державного бюджету не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, внаслідок чого у відкритті провадження по такій позовній заяві слід відмовити.

Одночасно суд звертає увагу не те, що 17 лютого 2020 року представник позивача звертався з аналогічними позовними вимогами до відповідачки.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2020 року відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення витрат, понесених з державного бюджету.

За ч. 3 ст. 186 ЦПК до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись ст. 186 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження по справі за позовом Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення витрат, понесених з державного бюджету, відмовити.

Роз`яснити заявнику, що вказаний публічно-правовий спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 05 березня 2020 року.

Суддя Козлов Д.О.