Дата документу 02.03.2020
Справа № 333/5450/18
Провадження № 2/334/462/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності, в якому зазначено, що 13.12.2013 року позивач придбав вантажний автомобіль «RENAULT MAGNUM» з номером кузова НОМЕР_1 . 14.12.2013 року він зареєстрував право власності на вищевказаний автомобіль у центрі ДАІ із видачею свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та з видачею номерних знаків НОМЕР_3 .

Також, позивач зазначив, що даний автомобіль «RENAULT MAGNUM» він придбав у гр.. ОСОБА_3 , який у свою чергу придбав його у відповідача ОСОБА_2

04 липня 2018 року, позивач виявив бажання продати автомобіль «RENAULT MAGNUM», але у сервісному центрі МВС України, позивачу повідомили, що продати та переоформити автомобіль на покупця не можливо, оскільки існує обтяження на зазначений автомобіль.

Згодом позивач звернувся до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та дізнався, що 19 листопада 2007 року в реєстрі зареєстровано приватне обтяження на зазначений автомобіль, яке полягає в його заставі на підставі договору «кредитування комерційного автотранспорту» 16/2007/980/0372/ЮМК від 25.10.2007 року. Заставодавцем виступив відповідач ОСОБА_2 , заставодержателем є відповідач філія ВАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ.

На теперішній час позивачу стало відомо, що існує заочне рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07 червня 2011 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором «кредитування комерційного автотранспорту» 16/2007/980/0372/ЮМК від 25.10.2007 року - 79 623,86 грн та судові витрати.

Дане рішення не оскаржувало ся та набрало законної сили. Вимог щодо звернення стягнення на предмет застави - вантажний автомобіль «RENAULT MAGNUM» з номером кузова НОМЕР_1 заставодержатель не висував.

Позивач вважає, що за таких обставин існує обмеження його права у розпорядженні власністю, а саме - автомобілем «RENAULT MAGNUM», що суперечить вимогам ч.1 ст. 41 Конституції України.

Тому, позивач змушений був звернутися до суду з відповідним позовом та просити суд усунути йому перешкоди в користуванні власності на автомобіль «RENAULT MAGNUM» з номером кузова НОМЕР_1 , 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 . Припинити заставу автомобілю «RENAULT MAGNUM» з номером кузова НОМЕР_1 , яка виникла на підставі договору «кредитування комерційного автотранспорту» 16/2007/980/0372/ЮМК від 25.10.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі філії ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ та ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_4 . Внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про припинення обтяження - застави автомобілю «RENAULT MAGNUM» з номером кузова НОМЕР_1 , яка виникла на підставі договору «кредитування комерційного автотранспорту» 16/2007/980/0372/ЮМК від 25.10.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі філії ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ та ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_4 .

У судовому засіданні позивач підтримав свій позов з підстав, викладених у ньому та просив суд задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Представник позивача підтримала вимоги свого довірителя та просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні, яке було проведено за його участю в режимі відео конференції заперечував проти задоволення позову, вважаючи вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача доводив суду, що банк не давав дозволу на реалізацію заставного майна, а звідси, боржник ОСОБА_2 не мав права продажу заставного автомобіля. Позов ОСОБА_1 вважає не обґрунтованим та просив суд відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши надані сторонами письмові докази по справі та усі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, врахувавши предмет та підставу позову, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав:

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

В ході судового розгляду встановлено, 13.12.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобілю «RENAULT MAGNUM» з номером кузова НОМЕР_1 .

Відповідно до якого продавець продав, а покупець придбав транспортний засіб: автомобілю «RENAULT MAGNUM» з номером кузова НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_3 .

Відомостей про те, що на момент укладання даного договору транспортний засіб не продано, не подаровано, не заставлено, у спорі та під арештом не перебуває надано не було.

14.12.2013 року було проведено реєстрацію даного транспортного засобу за ОСОБА_1 , про що йому видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 .

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 ЦК України).

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави.

Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом

Системний аналіз наведених норм та встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності на час придбання автомобіля відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність договору, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 .

Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388

ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Встановивши, що на час відчуження спірного автомобіля боржником, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати збереження сили застави для нового власника майна.

Суду не було подано доказів ПАТ КБ «Надра», що ОСОБА_1 має заборгованість перед ПАТ КБ «Надра» та даний договір застави є дійсним для ОСОБА_2 .

Також, із змісту ст. 316 ЦК України вбачається, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку та встановив, що автомобіль належить позивачу на праві власності з 2013 року, а обтяження внесено у 2018 році. На момент укладення договору купівлі-продажу запис щодо обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній, позивач набув майно на підставі відплатного договору, а відтак є добросовісним набувачем і вказане обмеження порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ПАТ комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власності на автомобіль «RENAULT MAGNUM» з номером кузова НОМЕР_1 , 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Припинити заставу автомобілю «RENAULT MAGNUM» з номером кузова НОМЕР_1 , яка виникла на підставі договору «кредитування комерційного автотранспорту» 16/2007/980/0372/ЮМК від 25.10.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі філії ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ та ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_4 .

Внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про припинення обтяження - застави автомобілю «RENAULT MAGNUM» з номером кузова НОМЕР_1 , яка виникла на підставі договору «кредитування комерційного автотранспорту» 16/2007/980/0372/ЮМК від 25.10.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі філії ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ та ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2020 року.

Суддя Н.Ю.Козлова