ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2099/20
провадження № 4-с/753/106/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Доля М.А,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича у виконавчому провадженні № 60874587,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва зі скаргою на дії приватного виконавця Солонько М.М., в якій просив визнати бездіяльність приватного виконавця Солонька М.М. в частині зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" неправомірною; зобов"язати приватного виконавця Солонько М.М. здійснити дії, спрямовані на зняття арешту з рахунку боржника № НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль"; визнати дії приватного виконавця Солонько М.М. в частині списання з рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" заробітної плати в розмірі 7 770,10 грн. неправомірними; зобов"язати приватного виконавця Солонько М.М. здійснити дії щодо повернення грошових коштів (заробітної плати) в розмірі 7 770,10 грн., списаних 14.01.2020 року з рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", на цей же картковий рахунок.

Скарга мотивована тим, що 07.11.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором без номера від 14.04.2009 року в розмірі 23 191,18 грн., судового збору 1 762,00 грн., а всього: 24 953,18 грн. На підставі вказаного виконавчого листа приватним виконавцем Солонько М.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 60874587 від 12.12.2019 року. У вказаному виконавчому провадженні приватним виконавцем 17.12.2019 року винесена постанова про арешт коштів боржника, які знаходяться в банках, в тому числі на кошти боржника, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль". Вказаний рахунок відкритий виключно для отримання заробітної плати. Враховуючи викладене, 20.01.2020 року скаржник звернувся до приватного виконавця із заявою про наявність по вказаному рахунку спеціального режиму використання та те, що наявні на ньому грошовік кошти є заробітною платою, просив здійснити дії щодо зняття арешту з вказаного рахунку про що повідомити письмов скаржника. У відповідь на вказане звернення приватний виконавець жодним чином не відреагував. У банківському відділенні АТ "Райффайзен Банк Аваль" 30.01.2020 року ОСОБА_1 стало відомо про невжиття виконавцем дій спрямованих на зняття арешту, у зв"язку з чим і подана вказана скарга.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 14.02.2020 року відкрито провадження за вказаною скаргою та призначено її до розгляду.

У судове засідання скаржник не прибув, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Приватний виконавець Солонько М.М. у судове засідання також не прибув, однак подав до суду матеріали виконавчого провадження № 60874587, заперечення на скаргу, в яких зазначив що не погоджується із положеннями поданої скарги, оскільки приватному виконавцю не надходило від АТ "Райффайзен Банк Аваль" повідомлення про цільове призначення рахунку та не поверталася постанова виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на рахунках боржника ОСОБА_1 , отже рахунок не має спеціального режиму використання. Приватним виконавцем не зверталося стягнення на жодні з коштів, визначених ст. 73 Закону України "Про виконавче провадження", на які не може бути звернено стягнення. Справу просив розглядати у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані копії матеріалів виконавчого провадження дійшов наступного висновку.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у приватного виконавцяперебуває виконавче провадження № 60874587 з примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.06.2019 року у справі № 753/23338/18, яким з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором без номера від 14.04.2009 року в розмірі 23 191,18 грн., судового збору 1 762,00 грн., а всього: 24 953,18 грн.

Виконавче провадження було відкрито 12.12.2019 року, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження № 60874587.

17.12.2019 року приватним виконавцем було прийнято постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 60874587, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках в банківських установа, в тому числі АТ "Райффайзен Банк Аваль".

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

За ст.7 цього Закону працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (стаття 17 вказаного Закону).

Права та обов`язки державного виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження»: із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

- у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

- за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Відповідно до частин першої, четвертої ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист заробітної плати № 95 відрахування із заробітної плати дозволяється робити лише за умов та в межах, продиктованих національним законодавством або визначених у колективному договорі чи в рішенні арбітражного органу.

За ст.10 зазначеної Конвенції заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Отже, громадянину гарантується право на своєчасне одержання винагороди за працю. В разі стягнення заборгованост, громадянину гарантується право на отримання частини заробітної плати, яка залишається після утримання за виконавчим документом. Арешт коштів заробітної плати та, як наслідок, неможливість її отримати працівником суперечить чинному законодавству України та міжнародним угодам.

У скаржника відкрито в АТ "Райффайзен Банк Аваль" рахунок № НОМЕР_1 , на який відповідно до виписки по картковому рахунку перераховується заробітна плата. Інші кошти на вказаний рахунок не надходять.

Суд вважає, що накладення арешту постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 17.12.2019 р. на рахунок для виплати заробітної плати, який знаходиться у АТ "Райффайзен Банк Аваль", є порушенням норм законодавства, оскільки чинним законодавством передбачені обмеження у зверненні стягнення на заробітну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що приватним виконавцем Солонько М.М.порушено право боржника накладенням арешту на зарплатний рахунок, а тому зазначена скарга підлягає задоволенню в частині визнання неправомірними та скасуванная постанови в частині накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 , призначений для виплати заробітної плати.

Решту вимог скарги суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки приватний виконавець повідомляв скаржника про неможливість ним самостійно скасувати накладений арешт, що свідчить про відсутність бездіяльності приватного виконавця в частині зняття арешту з рахунку.

Щодо повороту виконання рішення, яке наводить скаржник ОСОБА_1 у скарзі, то слід зазначити, що зазначені питання регулює ст.. 444 ЦПК України, відповідно до якої, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Аналізуючи викладене, правові підстави для застосування повороту виконання відсутні, грошові кошти були списані в рахунок виконання рішення суду, яке набрало законної сили, відтак, в цій частині вимоги скарги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 83, 259, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 18, 19, 129-1 Конституції України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича у виконавчому провадженні № 60874587 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича у виконавчому провадженні № 60874587 щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 17.12.2019 року в частині накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль", призначеному для виплати заробітної плати ОСОБА_1 .

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколу Миколайовича скасувати постанову про арешт коштів боржника від 17.12.2019 року у виконавчому провадженні № 60874587 в частині накладення аршету на заробітноу плату ОСОБА_1 , яка містяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 відкритому в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль".

В решті вимог скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: М.О. Заставенко

Повний текст ухвали виготовлено 03.03.2020 року.