ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1440/20 Справа № 176/2082/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач - ПАТ «Дельта Банк»звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 вересня 2008 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0315/0908/88-182, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15 000,00 дол.США з розрахунку 12,5% річних на строк з 22.09.2008 року по 21.09.2018 року.

Одночасно, з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором, 23 вересня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 0315/0908/88-182-Z-1. За умовами договору іпотеки, іпотекодавці (відповідачі) передали в іпотеку іпотекодержателю (ПАТ «Сведбанк») належне їм на праві приватної власності майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 25 травня 2012 року АТ «Сведбанк» передало АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі за кредитним договором №0315/0908/88-182.

АТ «Сведбанк» свої зобов`язання за кредитним договором № 0315/0908/88-182 від 22 вересня 2008 року, в частині надання кредитних коштів, виконало у повному обсязі.

Разом з тим, ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 31.07.2015 року заборгованість відповідача становить 127 176,00 гривень, що складається з: тіла кредиту 118 594,54 гривень, відсотків за користування кредитом 8 581,39 грн.

З огляду на зазначене, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,0 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м та визнати за ПАТ «Дельта Банк» () право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,0 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі зазначає, що суду надано достатній обсяг доказів на підтвердження вимог банку.

Відповідачі правом, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України, не скористались.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0315/0908/88-182, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15 000,00 доларів США з розрахунку 12,5% річних на строк з 22.09.2008 року по 21.09.2018 року.

В частині надання кредитних коштів ПАТ «Сведбанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі(т.1, а.с.7-12).

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов`язків нового кредитора(т.1, а.с.26-33).

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором, 23 вересня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 0315/0908/88-182-Z-1. За умовами договору іпотеки, іпотекодавці (відповідачі) передали в іпотеку іпотекодержателю (ПАТ «Сведбанк») належне їм на праві приватної власності майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 64,0 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м, що належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 грудня 1998 року відділом приватизації державного житла Жовтоводської міської ради згідно з розпорядженням № 108 від 09 листопада 1998 року (т.1, а.с.13-17).

Відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконував, станом на 31.07.2015 року, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача становить 127 176,00 гривень, що складається з: тіла кредиту 118 594,54 гривень, відсотків за користування кредитом 8 581,39 грн.

17 серпня 2015 року позивач направив на адресу відповідачів лист-вимогу про сплату останніми протягом тридцяти днів простроченої заборгованості у розмірі 19 491,44 доларів США (т.1, а.с.19-22).

Постановлюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позивачем не доведено розмір заборгованості та наявність законних підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суду надано достатній обсяг доказів на підтвердження вимог банку, підлягають відхиленню, оскільки матеріали справи не містять розрахунку заборгованості, який би включав в себе дані про період виникнення заборгованості по кредиту та порядок нарахування боргу. З наданого розрахунку заборгованості (т.1, а.с.18) взагалі неможливо встановити, за який період було обчислено суму заборгованості та чи відповідає цей період строку позовної давності та умовам договору.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Проте, суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова