Справа № 456/604/17 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-з/811/208/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
15 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Ніткевича А.В.,
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Жукровській Х.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2019 року,-
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2019 року відмовлено повністю у задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договору дарування частини будинку та нежитлових будівель (розмір частки 68/100) за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , серія та номер 784, виданий 06.09.2016 року та посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковською Мирославою Миколаївною, і договору дарування частини будинку та нежитлових будівель (розмір частки 32/100) за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , серія та номер 736, виданий 19.08.2016 року та посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковською Мирославою Миколаївною.

Рішення суду оскаржив позивач АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», вважає незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Постановою Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» - залишено без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2019 року залишено без змін.

04.12.2020 адвокат Зошій Ю.Й. звернувся до Львівського апеляційного суду із заявою про ухвалення у даній цивільній справі додаткового рішення, яким стягнути на користь відповідача ОСОБА_1 20000 грн. судового збору (т. 3 а.с. 89).

В судове засідання 15 грудня 2020 року учасники справи не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду заяви по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 270, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали зазначеної цивільної справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає до задоволення частково враховуючи наступне.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при вирішенні справи Львівський апеляційний суд у постанові від 01 грудня 2019 року не вирішував питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.п.1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показами свідків.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідача ОСОБА_1 представляв адвокат Зошій Ю.Й., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 03.10.2019, укладеного між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Зошієм Ю.Й. та ордеру від 04.10.2020 (т. 3 а.с. 44).

З долученого до матеріалів цивільної справи Обсягу послуг (детального опису робіт) адвоката ОСОБА_2 наданих ОСОБА_1 слідує, що виконавцем (адвокатом) були проведенні такі роботи: ознайомлення зі справою, ознайомлення з процесуальними документами, проведено аналіз доказової бази, ознайомлення з апеляційною скаргою, проведено її аналіз, а також взято участь у судових засіданнях, у сукупності послуги надані на суму 20000 грн. (т. 3 а.с. 45).

Незважаючи на зазначене, загальна сума витрат, які сплачені ОСОБА_1 згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 51, становить 10000 грн (т. 3 а.с. 41).

Зазначені докази подані представником відповідача 06.10.2020.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:

- Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

- За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

- Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

- адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

- адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

З договору про надання правової допомоги вбачається, що оплата послуг адвоката проводиться двома платежами, 10000 грн. передоплата, 10000 грн. протягом одного місяця з часу прийняття рішення Львівським апеляційним судом (п. 4.2 Договору).

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Доказів про здійснення другої проплати в сумі 10000 грн. після ухвалення рішення апеляційним судом, подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення, заявник не подав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, враховуючи наведене та те, що постановою Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року не вирішувалося питання судових витрат, при цьому, заявник із заявою про стягнення судових витрат звернувся у п`ятиденний строк після постановлення судового рішення апеляційним судом, натомість суду надано докази про сплату лише частини із вартості наданих адвокатом послуг, колегія суддів, виходячи з критерію реальності таких та їх необхідності, приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та стягнення з позивача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»в користь в користь відповідача ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 10000 грн., сплачених за надання правової допомоги.

Керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України колегія суддів,-

постановила:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»(місцезнаходження 79039, м. Львів, вул.. Золота, 42, код ЄДРПОУ 03349039)в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, сплачені останнім за надання правової допомоги.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складено15 грудня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк