Справа № 175/4690/19
Провадження № 2-о/175/97/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Лукієнко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту недостовірності інформації та її спростування, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту недостовірності інформації та її спростування, у якій просив суд встановити юридичний факт щодо недостовірності інформації, що принижує честь, гідність та ділову репутацію його, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), яка була поширена на веб-сайті за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 - та спростувати її.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказав, що на веб-сайті «Антикор» https://antikor.com.ua/articles/75493 - ІНФОРМАЦІЯ_1 -bankr, було оприлюднено інформацію у вигляді статті під назвою «Начальник департаменту транспорту Дніпропетровська отримав будинок за дивною схемою у фірми-банкрута». В ході зазначеної статті автором «Наші гроші», було зазначено, що в.о. начальника департаменту транспорту та інфраструктури Дніпропетровської міськради ОСОБА_1 позичив гроші приватній фірмі, і отримав в іпотеку її будинок на 517,0 кв.м., про що повідомив «Громадський контроль Дніпропетровська». Вказав, що інформація зазначена в статті не відповідає дійсності, формує негативне уявлення у громадян та в суспільстві в цілому про заявника, ставить під сумнів його ділову репутацію та доброчесність; вказана інформація є недостовірною та ганьбить гідність, честь і ділову репутацію. Оскільки йому, ОСОБА_1 не вдалося встановити автора даної статті та власника сайту, ОСОБА_1 просить суд встановити юридичний факт недостовірності інформації та спростувати її.

Адвокат заявника за ордером про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.31).

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на веб-сайті «Антикор» в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , було оприлюднено інформацію у вигляді статті під назвою «Начальник департаменту транспорту Дніпропетровська отримав будинок за дивною схемою у фірми-банкрута». В ході зазначеної статті автором «Наші гроші», було зазначено наступне: «в.о. начальника департаменту транспорту та інфраструктури Дніпропетровської міськради ОСОБА_1 позичив гроші приватній фірмі, і отримав в іпотеку її будинок на 517,0 кв.м., про що повідомив «Громадський контроль Дніпропетровська». За даними реєстру нерухомості, це будинок на АДРЕСА_1 , і його власником є ТОВ «НФ Консалтінг Плюс». Фірма створена на початку лютого 2015 року і записана на ОСОБА_3 . Через місяць на цю фірму оформили вищезгаданий будинок. Того ж дня фірма віддала цей будинок в іпотеку ОСОБА_4 за 582 тис.грн. За минулий рік 26-річний ОСОБА_5 не задекларував жодних доходів, ані вкладів у банках. Щодо фірми «НФ Консалтінг Плюс», то в липні цього року суд визнав її банкрутом. Це рішення оскаржувала податкова інспекція, але безуспішно. З матеріалів суду відомо, що заборгованість «НФ Консалтінг Плюс» становить 682 тис.грн., тоді як вартість майна фірми (нерухомості та офісної техніки) тільки 592 тис.грн. Тепер майно підприємства має бути проданим на торгах для задоволення вимог кредиторів, основним з яких є ОСОБА_5 . Раніше цей будинок належав ОСОБА_6 це мати ОСОБА_7 , нотаріуса, яка оформляла у власність ОСОБА_4 інший будинок в АДРЕСА_2 . Цей будинок площею 277 кв.м. ОСОБА_8 купив у 2013 році і він вказаний у його декларації. Раніше будинок на Барвінківській перебував в іншій іпотеці. На початку цього року позов щодо будинку подав колишній чоловік ОСОБА_9 . З матеріалів суду відомо, що у 2008 році ОСОБА_10 віддала цей будинок в іпотеку АКБ «Форум». Колишній чоловік стверджував, що хоча будинок записаний на ОСОБА_11 , це було спільне майно подружжя, а відтак жінка не могла без його згоди укладати договір іпотеки. Суд його позов задовольнив і договір скасував. У Дніпропетровську вулиця Барвінківська відома тим, що свого часу тут мала розкішні будинки родина ОСОБА_12 є сином ОСОБА_13 , який працював на керівних посадах в обласній міліції. До переходу на держслужбу ОСОБА_5 був директором і співвласником ПП «Сітіпаркінг», яке контролювало парковки Дніпропетровська. У 2011 році цю фірму разом з Гезем створювала ОСОБА_14 , односельчанка екс-нардепа від Партії регіонів Івана Ступака.» (а.с.25-28).

Згідно роз`яснень, наведених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України.

У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов`язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома.

Достовірних даних про власника веб-сайту та автора статті, заявник отримати не зміг і такі особи ним не встановлені, що підтверджується Довідкою з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 30 серпня 2019 року за №116/2019-Д (роздруківка статті а.с.15-23).

Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Окрім цього, в силу ст. 21, 28 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Кожен має право на повагу до його гідності. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

У відповідності до вимог ст. 277 ЦК України, визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Положення п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року, передбачає, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

У п. 19 Постанови Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Верховний Суд України наголосив на тому, що оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997 року).

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що поширена на сторінці соціальної мережі Інтернет інформація є негативною за своїм змістом, не відповідає дійсності та порушує його особисті немайнові права.

Зважаючи на вищевикладене, факт поширення вищезазначеної інформації в указаний спосіб підтверджується наданими заявником письмовими доказами, які приймаються судом до уваги як належні та допустимі. Даних та доказів, які б спростовували факт поширення вищевказаної інформації суду не надано.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що поширена вищезазначена інформація не є оціночним судженням, а є фактичними твердженнями про ті чи інші події, які суд визнає негативними щодо заявника, оскільки через такі твердження складається явно негативна думка про заявника, як про людину та особистість. Поширена інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності, викладена неправдиво та містить непідтверджені дані.

З огляду на те, що власник веб-сайту «Антикор» невідомий і встановити фактично його неможливо, встановити особу автора статті також не є можливим в зв`язку з тим, що стаття була розміщена шляхом створення невідомими особами, аналізуючи досліджені в судовому засіданні письмові докази, суд приходить до переконання, що в сукупності інформації яка в них міститься підтверджується факт поширення недостовірної інформації щодо заявника в мережі Інтернет, а доводи заявника знайшли своє підтвердження, а тому єдиним законним способом відновити порушені права є встановлення факту недостовірності поширеної інформації та її спростування, оскільки спростування такої інформації в інший спосіб є неможливим.

На підстав викладеного, керуючись ст. 3 Конституції України, ст. 201, 277, 297 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 266, 273, 394, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити юридичний факт щодо недостовірності інформації, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), яка була поширена на веб-сайті за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 -bankr - та спростувати її.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.