Справа №461/4532/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Береза П.Р.

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 24.12.2003 року Перемишлянським РВ УМВС України у Львівській області; ІПН НОМЕР_2 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Франківським РВ УМВС України у Львівській області 12.07.1996; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ІПН НОМЕР_5 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Франківським РВ УМВС України у Львівській області), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_7 , виданий 23.03.2020 року; ІПН НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_4 ), треті особи - Державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Тетяна Миколаївна (адреса: 79044, м. Львів, вул. Ген. Чупринки, 69), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_5 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи - Державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Тетяна Миколаївна, ОСОБА_7 , у якому просить суд встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_8 з 2005 року і по час відкриття спадщини до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 61 рік померла ОСОБА_8 , яка проживала у власному житлі - квартирі АДРЕСА_6 , де і була зареєстрована. Квартира приватизована. Внаслідок смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина. Покійною заповіту не складалося. На підставі поданих заяв про прийняття спадщини П`ятою львівською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №64914243. Заявник ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 18 листопада 2019 року. Стверджує, що з початку 2005 року і до смерті ОСОБА_8 заявник ОСОБА_1 проживала з нею однією сім`єю. Вказує на те, що доглядала за її мамою. Після того, як ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати ОСОБА_8 , остання потребувала як моральної, так і матеріальної підтримки, і попросила ОСОБА_1 не покидати її саму. Вважає, що вона проживала із ОСОБА_8 більше як п`ять років однією сім`єю, у неї виникло право на спадкування майна після смерті останньої, а тому просить позов задоволити та встановити факт їхнього проживання однією сім`єю.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову з мотивів, наведених у відзиві. Зокрема, звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_1 не проживала однією сім`єю з померлою ОСОБА_8 , оскільки позивач в цей період була одружена та проживала однією сім`єю зі своїм чоловіком та донькою. Вважає, що надані позивачем фото та відео можуть підтвердити лише те, що ОСОБА_1 декілька разів спілкувалась з ОСОБА_8 , проте жодним чином не доводять факту їхнього спільного проживання. Просить відмовити у задоволенні позову.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відсутня, відтак, суд вважає можливим проводити судове засідання та винести рішення по справі у відсутності інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши надані суду докази та покази свідків, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на нижченаведене.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_9 від 04.08.1995 року квартира АДРЕСА_6 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.152).

ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12 березня 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис про смерть №1674 (а.с.150).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18 жовтня 2019 року Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис про смерть №478 (а.с.7).

Внаслідок смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина. На підставі поданих заяв про прийняття спадщини П`ятою львівською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №635/2019, зареєстровану в Спадковому реєстрі за №64914243.

Заявник ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 18 листопада 2019 року (а.с.137).

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (стаття 1263 ЦК України).

За змістом статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника (п.7 вказаної Постанови).

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 21.03.2019 року (справа №461/4689/15-ц, провадження №61-43735св18), для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Приймаючи рішення по справі суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч.4 ст.3 СК України).

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що знайома з померлою ОСОБА_8 приблизно з 2000 року, перебувала з нею в товариських відносинах. ОСОБА_1 також знає давно, приблизно з 2000-х років. Зазначила, що часто бачила як позивач допомагала ОСОБА_8 . Зокрема, приносила ліки, несла інші матеріальні витрати.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що знайома з померлою ОСОБА_8 давно. Зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 проводили разом свята, зустрічались у дворі на чай та каву, Зазначила, що ОСОБА_8 не впускала нікого до квартири, проте позивач ОСОБА_1 надавала допомогу, несла матеріальні витрати, а чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_4 приїжджав та допомагав ОСОБА_8 з поточним ремонтом у квартирі.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що знала ОСОБА_8 з 1975 року, вони підтримували дружні стосунки. Зазначила, що особисто не приходила додому до ОСОБА_8 , проте, зі слів останньої, їй відомо, що ОСОБА_1 з чоловіком допомагали ОСОБА_8 матеріально, допомагали з ремонтом та прибиранням квартири, а також піклувались про її матір.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що знайома з ОСОБА_8 зі студентських років, разом вчилися. Зазначила, що інколи бувала в гостях у ОСОБА_8 , зокрема на свята, коли остання збирала своїх друзів. Вказує, що ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_8 матеріально та у побуті.

Надаючи оцінку показам свідків, суд вважає, що такі не містять інформації про предмет доказування і не підтверджують факту спільного проживання позивача з померлою, а лише стверджують про обставини частого відвідування нею ОСОБА_8 та надання певної допомоги. В цілому такі покази є непереконливими та не доводять обставин, на які позивач покликається у позовній заяві, щодо проживання спільно зі ОСОБА_8 однією cім`єю щонайменше протягом п`яти років.

Крім того, надані позивачем ОСОБА_1 документи, які містять дані про те, що остання допомогала ОСОБА_8 з отриманням певної допомоги та займалася її похованням, самі по собі не можуть свідчити про факт її спільного проживання з ОСОБА_8 та ведення спільного господарства, оскільки обставини щодо надання допомоги та піклування за ОСОБА_8 не підтверджують факту наявності між ними відносин, притаманних ознакам сім`ї.

Отже, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , однією сім`єю щонайменше п`ять років, і які б давали підстави визнавати позивача ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після її смерті.

Таким чином, суд приходить до переконання, що будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_8 .

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи - Державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Тетяна Миколаївна, ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р.Волоско