Справа 408/716/20-ц
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 березня 2020 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Булгакова Г.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Валуйська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього у поданій позовній заяві позивач просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що він є пенсіонером, отримує маленьку пенсію, яку витрачає на оплату житлово-комунальних послуг.

Клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч. 3 ст. 136 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частина 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже з аналізу вказаних законодавчих норм йдеться, що в даному випадку позивач може бути звільнений від сплати судового збору лише за умови, якщо ставка судового збору за подання цього позову перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу.

Із позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що її позов має немайновий характер, тому згідно вимог, передбачених ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вона повинна сплатити судовий збір в розмірі 840.80 грн.

Також з доданих до позову документів вбачається, що позивач отримує пенсію та її річний дохід за 2019 рік склав 23727,34 грн., тобто ставка судового збору, яку ОСОБА_1 повинна сплатити, не перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу (237,27 грн. 1% річного доходу позивача х 5 = 1186,35 грн. > 840.80 грн.).

Таким чином, враховуючи, що позивач має можливість сплатити судовий збір за подання цього позову, вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

У зв`язку з відхиленням клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору, подана нею позовна заява не відповідає вимогам частини 4 статті 177 ЦПК України, тому цю заяву слід залишити без руху, надавши ОСОБА_1 строк для сплати судового збору у розмірі 840.80 грн., про що вона повинна надати відповідний документ.

Також, частиною 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Так, в позовній заяві позивач вказує, що відповідачі у справі є його донькою, онуком та племінником відповідно, однак в порушення цієї норми закону, копії документів на підтвердження вказаних фактів (свідоцтва про народження тощо) не були долучені до позовної заяви.

Окрім того, позивач в позовній заяві зазначає, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку від 01.08.2008 реєстр. №1647, однак, як вбачається із ксерокопії вказаного договору, доданого до позовної заяви, предметом договору є земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується витягом з реєстру правочинів, та вбачається із технічного паспорту, що потребує уточнення.

У зв`язку з цим, суд пропонує позивачу надати відповідні відомості.

Відповідно до положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Керуючись ст. ст. 258-260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Валуйська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без руху.

Для усунення недоліків позивачеві надати строк терміном десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у разі не усунення недоліків в строк наданий судом, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачеві за вказаної ним адресою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В.Булгакова