Провадження №2/428/754/2020
28 лютого 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Чумак Ю.А.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеному будинку разом з позивачем зареєстрований відповідач ОСОБА_3 її рідний брат. Відповідач ОСОБА_3 в зазначеному будинку не проживає останні п`ять років і відсутній без поважних причин. Він виїхав з вказаного будинку до іншого місця проживання, забравши свої речі. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у будинку порушує права та інтереси позивача, як власника будинку, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Позивач змушена нести додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше ніж один рік, позивач вважає його таким, що втратив право користування вказаним будинком. Позивач звернулася з позовною заявою до суду і просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник позивача Романенко В.В. в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Додатково суду пояснив, що відповідач ОСОБА_3 переїхав зі спірного будинку за власним бажанням до іншого місця проживання. Відповідач приховує своє місця проживання від позивача, оскільки він заборгував гроші за кредитом банку та своїм знайомим.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з ОСОБА_5 , яка є її сусідкою і проживає у АДРЕСА_1 . У вказаному будинку ОСОБА_6 проживає разом з донькою та онуком. ОСОБА_7 це брат ОСОБА_6 , де він знаходиться їй невідомо. Він з 2000 року не проживав у вказаному будинку. У ОСОБА_3 є дружина. В останнє вона бачила ОСОБА_8 приблизно 7 років назад, оскільки він приїздив до батьків. ОСОБА_9 виїхав з будинку самостійно, його речей в будинку немає.
28.02.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
В судовому засіданні встановлено, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, розташована за вказаною адресою, на праві приватної власності належать ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 04.11.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М., в реєстрі №2-2000; копією витягу з Державного реєстру правочинів від 04.11.2006 року №3120765; копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.02.2007 року №13475700; копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.03.2014 року №19724339; копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.03.2014 року №19724544.
Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в тому числі за вказаною адресою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до копії довідки від 15.11.2019 року №1010, виданої Сиротинською селищною радою, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15.11.2019 року зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Згідно з копією акту від 15.11.2019 року №680 при перевірці факту проживання за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що за вказаною адресою ОСОБА_7 фактично не проживає більше п`яти років.
В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у спірному будинку останні п`ять років, оскільки переїхав проживати до іншого місця проживання. Зазначена обставина підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_4 , яка підтвердила, що рідним братом ОСОБА_3 є ОСОБА_7 , який з 2000 року не проживав у спірному будинку, виїхав з будинку самостійно та в будинку відсутні його речі.
Аналізуючи свідчення свідка у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач виїхав з будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на проживання до іншого постійного місця проживання. Наведене свідчить про те, що відповідач не проживає в спірному будинку без поважних причин понад один рік, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення.
Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Оскільки відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем його реєстрації понад один рік і переїхав проживати до іншого місця проживання, то, відповідно, він втратив право користування спірним будинком. Таким чином, реєстрація відповідача у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_2 , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідач не проживає в спірному будинку без поважних причин понад один рік і не приймає участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 283, 288 - 289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 03.03.2020 року.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Романенко Вячеслав Володимиорович, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ж. І. Кордюкова