Справа № 703/4021/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Харченко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,88 в умовно-кадастрових га в колективному с/г підприємстві «Колос» та розташована в адмінмежах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв позивач та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_2 .

Однак нотаріус не в змозі видати йому свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно за законом, оскільки позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував, щоб за ОСОБА_1 було визнано право на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 ..

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданого повторно виконавчим Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 11 липня 2019 року (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданого повторно виконавчим комітетом Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області 11 липня 2019 року (а.с. 4).

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 виданого10 квітня 1974 року батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 7).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу вбачається, що ОСОБА_4 уклала шлюб і змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с. 9).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 1 від 05 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_8 розірвала шлюб і її прізвище до державної реєстрації шлюбу вказано « ОСОБА_9 » (а.с. 10).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України № 1 від 10 липня 2019 року батьками ОСОБА_3 , зазначені ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 (а.с. 11).

З довідки виконавчого комітету Сунківської сільської ради № 301 від 20 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_4 (а.с. 12).

Із довідки ОСББ «Успішний дім» від 19 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала по АДРЕСА_2 , разом із сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 13).

Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0322786 виданого 27 березня 2000 року ОСОБА_3 має право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективному сільськогосподарському підприємстві «Колос» в адміністративних межах Сунківської сільської ради розміром 2,88 в умовно кадастрових гектарах (а.с. 15).

З листа Смілянської державної нотаріальної контори № 2715/02-14 від 30 листопада 2019 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведена спадкова справа та 01 липня 2002 року видане свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 1549 (а.с. 30-31).

З копії спадкової справи № 328/1997 наданою Черкаським обласним державним нотаріальним архівом № 9/01-24 від 15 січня 2020 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадщину прийняла ОСОБА_4 та їй видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 01 липня 2002 року (а.с. 37-45).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільний кодекс України в редакції 2004 року такий застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 548 ЦК (в редакції 1963 року) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з врахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до п. 17 розділу «Перехідні положення» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається набуття права ОСОБА_4 на земельну частку (пай) площею 2,88 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), оскільки вона фактично вступила в управління і володіння спадковим спірним майном після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Однак, відсутність правовстановлюючого документу, а саме сертифіката на право на земельну частку (пай) позбавляє права позивача переоформити спадкове майно у нотаріальному порядку після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка фактично прийняла спадщину, але юридично її не оформила.

Окрім того, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права на спадкове майно, а саме, на право на земельну частку (пай).

Враховуючи визнання позову відповідачем та із аналізу норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року, ст. 548 ЦК (в ред. 1963 року), ст.ст. 15, 16, 392,1216,1217, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, п.17 розділу «Перехідні положення» Земельного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею на земельну частку (пай) площею 2,88 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована в адміністративних межах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області та перебуває у колективному сільськогосподарському підприємстві «Колос», яке на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0322786, належало ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та померлій ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Строни по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та житель АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце знаходження Державна установа «Черкаська виправна колонія № 62» м. Черкаси, Придніпровський район, вул. Сурікова, 30.

Головуючий О.П.Опалинська