Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/2128/19

Провадження № 2/943/856/2020

27 лютого 2020 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Кос І.Б.,

з участю секретаря судового засідання Дутки С.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Буськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником житлового будинку, що в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_5 . Відповідачі по справі є її донькою та онукою, які зареєстровані, однак фактично не проживають за вказаною адресою, так як у 2011 році виїхали на проживання до Іспанії.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 який діє на підставі ордер на надання правничої допомоги в судове засідання не з`явилися, направили до суду письмову заяву, в яких просять позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи провести у їхній відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, направивши до суду письмові заяви про розгляд справи у їхній відсутності, проти задоволення цього позову не заперечили.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, що в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в реєстрі № 56. Судом встановлено, що відповідачі формально прописані в належному позивачу будинку, але за місцем реєстрації не проживають з 2011 року, жодних витрат по утриманню будинку не несуть.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК).

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Як встановлено судом, відповідачі не проживає за вказаною адресою більше восьми років та не здійснюють оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймають участі в спільному побуті.

Суд приймає твердження сторони позивача у позовній заяві, що реєстрація відповідачів за вищевказаною адресою створює для неї ряд перешкод та збільшує плату за житлово-комунальні послуги і обслуговування будинку, за які вона платить безпідставно.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачами по справі не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4-5, 10, 12, 76-80, 89, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 168, 316, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 91, 92, 98, 99, 150, 156, 168 ЖК України, суд, -

у х в а л и в :

позов задовольнити повністю.

Усунути перешкоди в користуванні житловим будинком ОСОБА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у житловому будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

Представник позивача: ОСОБА_4 , ел.пошта ІНФОРМАЦІЯ_4

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2020 року

Суддя: І. Б. Кос