КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/634/15-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/2071/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Коцюрби О.П., Лівінського С.В., із участю секретаря Новікової Ю.Г., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

В С Т А Н О В И В :

08 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство «БГ Банк» звернулося до суду із названим позовом, де просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість в розмірі 1 301 267,01 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №06/ОВ-V/44/20144 від 11 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Перший», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БГ Банк» та ОСОБА_1 , останньому надано кредит у формі овердрафту з лімітом 873 805 грн. та сплатою 26% річних, строком з 11 лютого 2014 року до 08 серпня 2014 року.

Відповідач повинен був повертати кредит згідно з графіком.

Проте, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконує і, станом на 06 січня 2015 року, має заборгованість в сумі 1 301 267,01 грн., яка складається з заборгованості по простроченому кредиту - 873 804,01 грн., заборгованості по простроченим відсоткам 111 415,99 грн., пені за несвоєчасно сплачені відсотки - 44 952,31 грн., пені за несвоєчасно сплачений кредит - 260 393,59 грн., 3% річних від простроченої суми кредиту - 10 701,11 грн.

Заочним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» заборгованість за кредитним договором №06/ОВ-V/44/20144 від 11 лютого 2014 року, яка складається з заборгованості по простроченому кредиту в розмірі 873 804,01 грн., заборгованості по простроченим відсоткам - 111 415,99 грн., пені за несвоєчасно сплачені відсотки - 44 952,31 грн., пені за несвоєчасно сплачений кредит - 260 393,59 грн., 3% річних від простроченої суми кредиту - 10 701,11 грн., а всього - 1 301 267,01 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що позивач свої зобов`язання за даним договором виконав повністю, що підтверджується квитанцією про здійснення касової операції про переказ готівки, однак, умови договору порушені позичальником, строки виконання зобов`язання ним не виконуються, кредит не повертається.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по простроченому кредиту в сумі - 873 804,01 грн. та відсотками за його користування в сумі - 111 415,99 грн. є обґрунтованими.

Також, згідно п. 7.1. договору, в разі порушення умов та/або невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим договором, винна сторона відшкодовує потерпілій стороні усі завдані у зв`язку з цим збитки, зокрема витрати понесені банком та неотриманні банком доходи, які б він одержав би, якби зобов`язання були виконанні належним чином. Розмір збитків визначається на підставі розрахунків потерпілої сторони. Розмір збитків від інфляційних процесів обчислюється виходячи з індексу інфляції на момент пред`явлення банком своїх вимог.

За порушення строку безперервного користування овердрафтом, строків сплати процентів, інших строкових платежів, передбачених цим договором, банк має право нараховувати та стягувати, а позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу банку в строк не пізніше 3 ( трьох ) банківських днів з моменту отримання вимоги банку, пеню на прострочену суму зазначених платежів, розраховану за кожен день прострочення платежу, в розмірі 0,2% від суми простроченого овердрафту за кожен день прострочення ( п. 7.2. договору ).

Відповідно до п. 7.4. цього договору передбачено, що стягнення пені та штрафів не звільняє позичальника від відшкодування завданих банком збитків та виконання зобов`язань за цим договором в повному обсязі.

Перевіривши розрахунки позивача з заборгованості за договором №06/ОВ-V/44/20144 від 11 лютого 2014 року, суд вважає доведеним, що станом на 06 січня 2015 року відповідач має заборгованість, яка складається з заборгованості по простроченому кредиту в розмірі - 873 804,01 грн., заборгованості по простроченим відсоткам - 111 415,99 грн., пені за несвоєчасно сплачені відсотки - 44 952,31 грн., пені за несвоєчасно сплачений кредит - 260 393,59 грн., 3% річних від простроченої суми кредиту - 10 701,11 грн., усього в сумі - 1 301 267,01 грн., що підлягає стягненню на користь позивача.

Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 11 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Перший», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БГ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір №06/ОВ-V/44/20144 про надання кредиту у формі овердрафту.

Відповідно до умов правочину, банк надав відповідачу кредит у формі овердрафту з лімітом - 873 805 грн. для здійснення трансакцій із застосуванням спеціального платіжного засобу, зі сплатою за користування овердрафтом 26 процентів річних, строком з 11 лютого 2014 року по 08 серпня 2014 року ( а.с. 7-11 т. 1 ).

Відповідно до п. 3.7.2. договору, позичальник сплачує нараховані проценти в валюті овердрафту щомісячно, з першого по останній робочий день місяця, наступного за місяцем нарахування процентів та в день настання строку погашення за рахунок надходжень грошових коштів на рахунок позичальника.

За змістомп. 6.1.1. даного договору, позичальник зобов`язується повернути банку овердрафт, сплатити суму нарахованих банком процентів, сплатити банку неустойку ( штраф, пеню ) та відшкодувати збитки у розмірі, строки та у порядку, які передбачені цим договором.

Згідно п. 7.1. зазначеного правочину, в разі порушення умов та/або невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим договором, винна сторона відшкодовує потерпілій стороні усі завдані у зв`язку з цим збитки, зокрема витрати понесені банком та неотриманні банком доходи, які б він одержав би, якби зобов`язання були виконанні належним чином. Розмір збитків визначається на підставі розрахунків потерпілої сторони. Розмір збитків від інфляційних процесів обчислюється виходячи з індексу інфляції на момент пред`явлення банком своїх вимог.

Відповідно до п. 7.2. договору за порушення строку безперервного користування овердрафтом, строків сплати процентів, інших строкових платежів, передбачених цим договором, банк має право нараховувати та стягувати, а позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу банку в строк не пізніше 3 ( трьох ) банківських днів з моменту отримання вимоги банку, пеню на прострочену суму зазначених платежів, розраховану за кожен день прострочення платежу, в розмірі 0,2% від суми простроченого овердрафту за кожен день прострочення.

Стягнення пені та штрафів за п. 7.4. не звільняє позичальника від відшкодування завданих банком збитків та виконання зобов`язань за цим договором в повному обсязі ( там же ).

На підтвердження належного виконання своїх зобов`язань за даним договором позивач надав квитанцію від 11 лютого 2014 року про здійснення касової операції щодо переказу готівки в розмірі 873 805 грн. ( а.с. 19 т. 1 ).

Окрім цього, факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань за вказаним правочином додатково підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 ( а.с. 113 т. 1 ), відкритого відповідно до п. 2.2. кредитного договору, з якого вбачається, що останній користувався кредитним коштами.

Проте, як зазначає позивач, ОСОБА_1 належним чином своїх зобов`язань за правочином не виконує і,станом на 06 січня 2015 року, має заборгованість за правочином в сумі - 1 301 267,01 грн., яка складається з заборгованості по простроченому кредиту - 873 804,01 грн., заборгованості по простроченим відсоткам 111 415,99 грн., пені за несвоєчасно сплачені відсотки - 44 952,31 грн., пені за несвоєчасно сплачений кредит - 260 393,59 грн., 3% річних від простроченої суми кредиту - 10 701,11 грн., що підтверджується наданим розрахунком ( а.с. 112 т. 1 ).

08 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство «БГ Банк» звернулося до суду із названим позовом ( а.с. 1-6, 90-95 т. 1 ).

Заочним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» задоволено ( а.с. 178-180 т. 1 ).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» заборгованість за кредитним договором №06/ОВ-V/44/20144 від 11 лютого 2014 року, яка складається з заборгованості по простроченому кредиту в розмірі 873 804,01 грн., заборгованості по простроченим відсоткам - 111 415,99 грн., пені за несвоєчасно сплачені відсотки - 44 952,31 грн., пені за несвоєчасно сплачений кредит - 260 393,59 грн., 3% річних від простроченої суми кредиту - 10 701,11 грн., усього в сумі - 1 301 267,01 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3 654 грн. ( там же ).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року залучено до участі в справі правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».

Вирішуючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , суд другої інстанції погоджується із висновками місцевого суду про обґрунтованість заявлених позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з точки зору другої інстанції, факт виконання позивачем своїх зобов`язань за правочином підтверджується наданими доказами, зокрема, договором №06/ОВ-V/44/20144 про надання кредиту у формі овердрафту від 11 лютого 2014 року, довідкою про загальну вартість овердрафту, анкетою-заявою, листом ознайомлення з умовами отримання кредиту, квитанцією від 11 лютого 2014 року, випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , розрахунком заборгованості ( а.с. 7-11, 12, 13-15, 16, 18, 19, 112, 113 т. 1 ).

Будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину матеріали справи не містять і відповідач їх не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції та не звернувся до суду з вимогами про визнання його недійсним.

Також, матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування визначеної судом першої інстанції заборгованості за вказаним правочином та трьох відсотків річних і таких не надав відповідач до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач повинен був довести ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх заперечень.

Разом з тим, ОСОБА_1 не звільнений від обов`язку доказування за позовом згідно положень ст. 82 ЦПК України.

Відтак, на переконання апеляційного суду, укладений між сторонами кредитний договір є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

А тому, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 610, 625,629, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов правочину.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 525, 526, 610, 625,629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 213-215 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент ухвалення судового рішення, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

А тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 525, 526, 610-612, 624, 625, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 10, 60, 64, 95 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення, з точки зору суду другої інстанції, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Посилання ж апелянта на те, що банк визнає відсутність оригіналу договору №6/ОВ-V/44/2014 не свідчить про те, що такий договір не укладався.

Окрім цього, наявність зазначеного договору підтверджується, зокрема, постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 грудня 2015 року ( а.с. 131-151 т. 2 ), якою, серед іншого, зобов`язано Товариство з обмеженоювідповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло» повернути Публічному акціонерному товариству «БГ Банк» оригінали всіх документів, зокрема, договір №6/ОВ-V/44/2014 ( а.с. 150 зв. т. 2 ).

При цьому, апелянт в обґрунтування своїх доводів не зазначає, що вказаний правочин не укладався.

Посилання щодо нікчемності кредитного договору відповідно до п.п. 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» відповідно до яких правочини ( у тому числі договори ) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини ( у тому числі договори ), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг ( пільг ), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, на переконання апеляційного суду, не є належноюправовою підставою для задоволення апеляційних вимог, оскільки такий правочин був укладений банком, який на момент його укладання був платоспроможним.

Окрім цього, зазначена норма спрямована на забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, про те, що судом не досліджено оригінал квитанції про здійснення касової операції, виписка по картковому рахунку не підтверджує наявність кредитних правовідносин та вона не є первинним бухгалтерським документом, надана квитанція є заявою на переказ коштів, яка не містить відомостей про її виконання, за відсутності оригіналу кредитного договору відсутні підстави вважати його укладеним, відсутність оригіналу вказаного правочину свідчить про недодержання його письмової форми, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, не спростовують висновків місцевого суду та не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог.

Заявлені представником ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції твердження щодо сплати відповідачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло» суми боргу за договором не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази згідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження цих обставин і таких не надала уповноважена боржником особа, незважаючи на наданий їй для цього час.

Доводи ж відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» на апеляційну скаргу ( а.с. 98-100 т. 2 ), зокрема, про те, що банківська виписка підтверджує отримання відповідачем грошових коштів, надані докази свідчать про факт укладення кредитного договору, на переконання апеляційного суду, в повній мірі спростовують доводи апеляційної скарги.

Відтак, викладені у апеляційній скарзі доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 141, 263, 264, 265, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

С.В. Лівінський