Справа №464/6098/20
пр № 2-з/464/50/20
У Х В А Л А

26 листопада 2020 року Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Чуби Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Малишак А.С., 30.10.2020 р. звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики від 30.05.2019 р. в сумі 1 646 658, 10 грн.

Ухвалою від 19.11.2020 р. у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 20.11.2020 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого провадження.

25.11.2020 р. до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу ОСОБА_2 частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «1001 ДРІБНИЦЯ-СИХІВ», загальна номінальна вартість якої складає 640 000 грн.

Заяву мотивує тим, що між сторонами існує майновий спір щодо повернення (стягнення) в примусовому порядку суми боргу за договором позики від 30 травня 2019 року у розмірі, еквівалентному 50 000 доларів США (1 418 810 грн.), пені та 3% річних в розмірі 227 848,11 грн. У добровільному порядку відповідач відмовляється виконати свої зобов`язання. Згідно інформації, розміщеної в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідачу ОСОБА_2 належать корпоративні права в Товаристві з обмеженою відповідальністю «1001 ДРІБНИЦЯ-СИХІВ», загальна номінальна вартість якої складає 640 000 грн. Чинним законодавством передбачено можливість застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на корпоративні права особи, оскільки це не перешкоджає господарській діяльності товариства та не порушує права та інтереси інших осіб. Також вказує, що у відповідача відсутнє будь-яке інше майно, вартість якого є достатньою для звернення стягнення у випадку задоволення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Виходячи із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до такого висновку.

Згідно роз`яснень, наведених у п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про господарські товариства» господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Статті 86, 87 Господарського кодексу України визначають, що сума вкладів засновників та учасників господарського товариства становить статутний капітал товариства. Вклад, оцінений у гривнях, становить частку учасника та засновника у статутному капіталі товариства.

Відповідно до ст. 85 ГК України господарське товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески.

Стаття 115 ЦК України встановлює, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку.

Частці засновника (учасника) в статутному капіталі пропорційно відповідає частка у майні господарського товариства, на яку засновник (учасник) має право. Отже, з моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства, вони є власністю самого товариства.

У господарському товаристві статутний капітал поділений на частки, а майно при виході учасника розподіляється між його членам пропорційно часткам у статному капіталі, тобто, виходячи з правовідносин спільної часткової власності з визначенням часток у порядку, передбаченому законом і статутом товариства. Згідно із ст.149 ЦК України звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства в статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності в нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника в статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред`явлення вимог кредиторами. Звернення стягнення на всю частку учасника в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю припиняє його участь у товаристві. Отже, майно товариства може бути виділено пропорційно частці боржника в статутному капіталі або виплачена його вартість пропорційно частці боржника в статутному капіталі товариства на вимогу кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами дійсно виник спір щодо невиконання зобов`язань за договорами позики.

Згідно із відомостями, які містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідачу ОСОБА_2 належать корпоративні права в Товаристві з обмеженою відповідальністю «1001 ДРІБНИЦЯ-СИХІВ», загальна номінальна вартість якої складає 640 000 грн. Розмір статутного (складеного) капіталу товариства становить 1 280 000 грн.

Із врахуванням вищевказаних норм законодавства та поняття корпоративного права, суд вважає, що позивачем не вірно обрано вид забезпечення даного позову у вигляді накладення арешту на належну відповідачу ОСОБА_2 частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «1001 ДРІБНИЦЯ-СИХІВ», загальна номінальна вартість якої складає 640 000 грн., а відтак заява про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Теслюк Д.Ю.