Справа № 333/4903/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

24.02.2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г.,

при секретарі Довгаль А.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради (м. Дніпро, пр.. Воронцова, 31), Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя (69104, м. Запоріжжя, вул.. Чумаченка, 32) про відібрання і повернення дитини матері, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з 25.11.2006 р. ОСОБА_3 та відповідач перебували у шлюбі.

Від шлюбу народися син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосунки між сторонами не склалися, тому 17.04.2014 р. шлюб було розірвано .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2017р. позов позивача до ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітньої дитини ( справа № 317/3480/ 14-ц) було задоволено та визначено місце проживання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 саме зі позивачем, матір`ю дитини .

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.09.2017р. скарга ОСОБА_4 була відхилена, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року яким було визначено місцем проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі ОСОБА_3 за місцем її реєстрації : АДРЕСА_3 було залишено без змін та 27.09.2017р. набрало законної сили.

20.08.2018р. мною було отримано виконавчий лист та пред`явлено для виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя, алеїй було відмовлено у прийнятті виконавчого документу та повернуто лист без прийняття до виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року посилаючись на те що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання.

Таким чином я вимушена звернутися з позовом Про відібрання і повернення дитини до суду адже відповідач ОСОБА_4 вперше у 2014 р. самочинно, без її згоди, обманним шляхом під видом чергового побачення з сином, таємно від неї, без її дозволу вивіз дитину з м. Дніпро, де вона з сином проживала після розлучення з відповідачем , до себе додому в м. Запоріжжя де повністю ізолював дитину від неї. В зв`язку з чим вона зверталася до органів внутрішніх справ м. Дніпропетровська з заявою про викрадення сина, що підтверджується належними доказами, які знаходяться в матеріалах справи № 317/3480/14-ц.

13.11.2015р. після довгих пошуків вона знайшла дитину у стаціонарному відділенні КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» де син знаходився один без супроводу батьків звідки забрала його до додому.

21.11.2015р. її син перебуваючи вдома в АДРЕСА_4 , вийшов на прогулянку з бабусею . Де на них несподівано напали двоє чоловіків , одним з яких був відповідач, а другий невідомий чоловік. ОСОБА_4 на очах у сина почав бити бабусю по руках, відштовхнув її , вирвав дитину з її рук та запхав його у автомобіль, намагався наїхати автомобілем на її матір. Таким чином, знов безсоромно вдруге викрав дитину. В зв`язку з такими протиправними діями ОСОБА_4 знову звернулися до органів внутрішніх справ.

Таким чином у провадженні слідчого відділу Амур-Нижньо дніпровського відділення поліції Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002686, за ознаками злочину. передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Згідно висновку судово-медичного експерта № 5325 моїй матері було заподіяно легкі тілесні ушкодження .

Вищевказані факти свідчать , що ОСОБА_4 ігнорує рішення судів про визначення проживання сина зі мною, нехтуючи законами України тривалий час самочинно, без її згоди , незаконно утримує дитину у себе.

У зв`язку з вище викладеним звертається до суду з даною заявою.

Представник Позивача позовні вимоги підтримала і просять їх задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовної заяви з підстав викладених у поясненнях відповідача, та додатково зазначила, що дитина наразі пройшла лікування від хронічної хвороби перебуваючи у батька стан хлопчика покращився про що складено відповідний висновок. Вважає, що мати не може забезпечити належні умови існування для свого сина.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку.

З 25.11.2006 р. ОСОБА_3 та відповідач перебували у шлюбі.

Від шлюбу народися син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосунки між сторонами не склалися, тому 17.04.2014 р. шлюб було розірвано .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2017р. позов позивача до ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітньої дитини ( справа № 317/3480/14-ц) було задоволено та визначено місце проживання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 саме зі позивачем, матір`ю дитини .

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.09.2017р. скарга ОСОБА_4 була відхилена, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року яким було визначено місцем проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі ОСОБА_3 за місцем її реєстрації : АДРЕСА_3 було залишено без змін та 27.09.2017р. набрало законної сили.

Постановою Верховного суду від 15.04.2019 року ( справа № 317/3480/14-ц) рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27.09.2017 року залишено без змін.

Відповідно до висновку наданого Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району від 15.11.2019 року № 2659/01-37/05 члени комісії з питань захисту прав дитини, враховуючи стан здоров`я дитини, те що зміна проживання та навчання дитини можуть вплинути на психоемоційний стан дитини, керуючись ст. 19 Сімейного кодексу України, схиляється до того, що в інтересах малолітньої дитини, за доцільне не відбирати малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_4 та залишити його за попереднім місцем проживання.

Відповідно до інформації доктора психологічних наук, професора кафедри соціальної роботи та психології НУ «Запорізька політехніка» - ОСОБА_7 , від 08.11.2019 р. № 74/741, ОСОБА_7 не рекомендує зміну місця проживання та навчання. Така рекомендація зумовлена тим, що адаптація до нового місця проживання, навчання та соціального оточення займе певний час. Мати, за даними обставинами, буде стресором, що негативно впливатиме на психоемоційний стан дитини та матиме наслідки для її пізнавального розвитку.

Відповідно до характеристики Запорізької загальноосвітньої школи № 65 від 16.10.2019 р. № 01-09/31, ОСОБА_3 (мати) протягом навчання у підготовчому-2класі відвідувала школу 1-2 рази на рік, зрідка телефонувала, цікавилася справами сина, а в цьому навчальному році не цікавилася навчанням дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Разом з тим відповідно до положень ч. 1ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Так відповідно до наданих позивачем даних батько ігноруючи рішення судів України та самочинно без згоди матері забрав дитину до м. Запоріжжя де ізолював її від спілкування з матір`ю.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Крім цього постановою Верховного суду від 15.04.2019 року ( справа № 317/3480/14-ц) враховані висновки психолога школи, висновок органу опіки та піклування та інші рекомендації з приводу встановлення місця проживання дитини з матір`ю.

Враховуючи вище викладене позов ОСОБА_3 підлягає повному задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі то, судовий збір підлягає стягненню з відповідача повністю.

На підставі ст.ст. 24, 129-1 Конституції України, ст. ст. 141, 162 СК України, керуючись ст.ст. 76, 78, 79, 80, 141, 265, 275,279 ЦПК України, суд, -, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради (м. Дніпро, пр.. Воронцова, 31), Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя (69104, м. Запоріжжя, вул.. Чумаченка, 32) про відібрання і повернення дитини матері - задовольнити повністю.

Відібрати у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), що проживає в АДРЕСА_5 , неповнолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернути дитину матері ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає в АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 704. 80 грн.

Повний текст рішення виготовлено 02.03.2020 року

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко