Провадження номер № 2/0186/121/20
Справа № 186/2045/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої - судді Янжули С. А.

при секретарі - Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві спадщини за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті батька в рівних частках є позивач, її сестра ОСОБА_2 та їх мати - ОСОБА_4 . У строки, передбачені законом вона звернулася до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за законом. Її мати - ОСОБА_4 подала заяву про відмову від спадщини на її користь. Нотаріус видала свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно якого за нею визнано право власності на 2/3 частки спадкової квартири. Решта 1/3 частка квартири належала б її сестрі - ОСОБА_2 , однак вона передала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті її батька, є позивач. Однак, приватний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді 1/3 частки спірної квартири через те, що її сестра - ОСОБА_2 на момент смерті батька була зареєстрована разом з ним, а її заява про відмову від прийняття спадщини не посвідчена апостилем компетентного органу держави. Її сестра мешкає в США, у відповідності до законодавства держави, де вона проживає, вона звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини, не бажає її приймати, переслала вказану заяву, завірену нотаріусом, приватному нотаріусу Першотравенського міського нотаріального округу.

Просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; судові витрати залишити за нею.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить їх задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову.

Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст.ст.1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ст.1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

На підставі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.1283 ЦК України охорона спадкового майна здійснюється в інтересах спадкоємців, відказоодержувачів та кредиторів спадкодавця з метою збереження його до прийняття спадщини спадкоємцями або набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою. Нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини за заявою спадкоємців або за повідомленням підприємств, установ, організацій, громадян, або на підставі рішення суду про оголошення фізичної особи померлою чи за своєю власною ініціативою вживає заходів до охорони спадкового майна. Охорона спадкового майна триває до закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини, або набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою. Особи або органи, що вживають заходів з охорони спадкового майна, мають право укладати договори з третіми особами, спрямовані на забезпечення охорони спадкового майна. Витрати на охорону спадкового майна відшкодовуються спадкоємцями відповідно до їхньої частки у спадщині.

Так, копіями свідоцтв про народження НОМЕР_1 від 10 лютого 1992 року та НОМЕР_2 від 25 травня 1983 року підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є доньками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Копіями свідоцтв про одруження підтверджується, що ОСОБА_5 15 грудня 2004 року одружилася із ОСОБА_6 , змінила прізвище на ОСОБА_7 . В 2016 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 26 грудня 2018 року.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , що належить йому згідно свідоцтва про спадщину за законом.

Позивач ОСОБА_5 16 травня 2019 року подала заяву приватному нотаріусу Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області про прийняття вказаної спадщини.

Мати позивача - дружина спадкодавця, ОСОБА_4 16 травня 2019 року подала заяву нотаріусу про відмову від прийняття спадщини після смерті її чоловіка - ОСОБА_3 на користь позивача - ОСОБА_5 .

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24 липня 2019 року підтверджується, що спадкоємцями майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є його донька ОСОБА_2 у 1/3 частці та його донька ОСОБА_5 у 2/3 частках, у тому числі з урахуванням 1/3 частки від якої відмовилася дружина спадкодавця - ОСОБА_4 . Спадщина складається із двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №174990973 від 24 липня 2019 року підтверджується, що право власності на 2/3 частки вказаної квартири зареєстровано за позивачем - ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

На момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 , разом з ним, в квартирі АДРЕСА_1 була зареєстрована його донька ОСОБА_10 .

Актом №537 від 28 жовтня 2019 року підтверджується, що ОСОБА_2 , 1983 року народження, на момент смерті її батька - ОСОБА_3 , не проживала у вказаній квартирі.

Відповідач ОСОБА_2 на даний час проживає в США. З метою відмови від прийняття спадщини, що залишилася після смерті її батька - ОСОБА_3 , подала заяву публічному нотаріусу, за місцем свого проживання, про відмову від прийняття спадщини у вигляді 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 на користь своєї сестри - ОСОБА_5 . Вказана заява складена 05 червня 2019 року.

Матеріалами справи підтверджується, що інших спадкоємців, які б зверталися із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , не має.

Звернення до суду за захистом свого права позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця на спірну 1/3 частку квартири, що належить померлому ОСОБА_3 і яку після його смерті фактично прийняла його донька ОСОБА_2 , яка була зареєстрована на день смерті спадкодавця разом з ним, але фактично з ним не проживала та подала заяву про відмову від своєї частки спадщини на користь своєї сестри - ОСОБА_5 .

Згідно ст.392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 1296 ч.3 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи усі обставини справи у сукупності, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає за можливе позовні вимоги задовільнити, визнавши за позивачем право власності в порядку спадкування на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та від якої відмвилася на їїх користь відповідач ОСОБА_2 .

В той же час, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині визнання за нею права власності на всю спірну квартиру, оскільки право власності на 2/3 частки вказаної квартири за нею вже зареєстровано на підставі свідоцтва про спадщину за законом.

Питання про судові витрати у справі суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач не просить стягнути з відповідача судові витрати по справі, то судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого позивачем при пред`явленні позову до суду, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, ст.ст.1220,1222,1269,1270 ЦК України, - суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м.Першотравенська, Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності в порядку спадкування ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , від якої відмовилася на користь ОСОБА_1 , її сестра - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем - ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула.