Справа № 576/1935/20
Провадження № 2/576/536/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Головуючого судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки та знесення самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки та знесення самочинного будівництва.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона являється власником Ѕ житлового будинку та земельної ділянки розташованих по АДРЕСА_1 . По сусідству з нею в житловому будинку по АДРЕСА_2 проживає відповідач ОСОБА_2 , яка є власником суміжної земельної ділянки. На межі вказаної земельної ділянки з її земельною ділянкою відповідачка без її згоди збудувала капітальну споруду (сарай) без дозвільних документів, яка створює їй перешкоди у користуванні її земельною ділянкою, оскільки будівництво вказаного сараю порушує протипожежні, санітарні та будівельні норми.

Посилаючись на норми матеріального права, зокрема статтю 91 ЗК України, статті 376, 386, 391 ЦК України просить суд визнати будівництво самочинним та зобов`язати відповідачів по справі усунути перешкоди у користуванні суміжною земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої споруди.

Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначене підготовче судове засідання.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання заперечувала проти задоволення позову. Зазначає, що їй в 1/6 належить право власності на будинок та земельну ділянку 0,06 га розташованих за адресою: АДРЕСА_2 . Дійсно по сусідству з нею проживає позивачка. Вказаний будинок вона придбала разом з чоловіком, на придбаній земельній ділянці були побудовані господарчі будівлі: сарай, літня кухня та туалет. З причин аварійного стану літньої кухні вона звернулась до міської ради з приводу надання дозволу на будівництво, але комісією міської ради їй було пояснено, що дозволу на будівництво не потрібно, оскільки будівництво здійснюється на старому фундаменті. За таких обставин вона не здійснювала самочинного будівництва, а знісши аварійну будівлю на тому ж фундаментів побудували літню кухню, просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6 .

Від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відзиву не надходило.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнали з підстав зазначених у відзиві ОСОБА_2 .

Вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із аналізу змісту вищевказаних норм випливає, що обов`язковою умовою звернення особи до цивільного суду є наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права та законного інтересу. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі звернення особи до цивільного суду, особа має довести відповідно до вимог статті 81 ЦПК України, що право або законний інтерес, за захистом якого звернулася ця особа, порушується, не визнається або оспорюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено, позивач є власником Ѕ частини житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею, 0,0638 га (а.с. 8-9).

Листом від 03.06.2020 № 119-02/11 виконавчий комітет Глухівської міської ради повідомив позивачку про те, що комісією оглянуто будівництво сараю на межі земельної ділянки та встановлено що сарай, який належить ОСОБА_2 знаходиться в аварійному стані, потребує капітального ремонту на який дозвільні документи не потрібні (а.с. 13).

Листом Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області від 20.07.2020 №1277-20 Позивачку повідомлено про те, що контроль за самоврядним будівництвом здійснюється міською радою (а.с. 18-23)

Позивачка, обґрунтовуючи своє право на звернення до суду із даним позовом посилається на те, що відповідачка ОСОБА_2 без відповідних дозволів та погоджень, з порушенням протипожежних, санітарних та будівельних норм побудувала сарай, що знаходиться в сусідньому домоволодінні.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом частин 4 та 7 ст. 376 цього Кодексу залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами чи за її рахунок; приведення земельної ділянки до попереднього стану або відшкодування витрат.

Однак, ч. 7 ст. 376 ЦК України містить вичерпний перелік осіб, що мають право звернутись до суду із позовом про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво із істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову. До такого переліку належать органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).

Таким чином, правом на звернення з позовом про знесення спірної самочинної прибудови наділені: органи державної влади і органи місцевого самоврядування; у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права, а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

За змістом ст. 376 цього Кодексу вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Отже, єдиною підставою для знесення самочинно побудованих будівель є доведеність факту порушення прав позивача самочинною забудовою та встановлення факту наявності самочинного будівництва.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в 1/6 та в 1/2, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) в 1/6 належить на праві власності житловий будинок з господарськими спорудами розташований по АДРЕСА_2 (а.с.84, 96).

Листом від 23.07.2020 № 195-02/П виконавчий комітет Глухівської міської ради розглянув заяву ОСОБА_2 щодо ремонту сараю та не заперечував щодо ремонту сараю на старому фундаменті, оскільки дозвільних документів такий ремонт не потребує (а.с.40).

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно пункту 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченою законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Позивачка обґрунтовуючи звернення до суду із позовом у даній справі посилалась на те, що відповідачка ОСОБА_2 без її дозволу збудувала сарай на суміжній земельній ділянці, внаслідок чого створює їй перешкоди для користування її земельною ділянкою.

Суд зауважує, що Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії Відповідачів, а саме проведення будівельних робіт по ремонту сараю, призводять до погіршення її умов користування земельною ділянкою.

Не надано доказів порушення протипожежних чи санітарних норм у зв`язку з реконструкцією сараю на суміжній земельній ділянці, як не надано доказів щодо дійсного самочинного будівництва.

Отже, позивачка не довела як саме дії Відповідачки із здійснення будівельних робіт по реконструкції сараю, розташованого в господарстві по АДРЕСА_2 порушують права, свободи чи інтереси Позивачки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

В розумінні п. 26 даної постанови, за самочинне будівництво особу може бути притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Крім того, при розгляді справ з вимогами про знесення самочинного будівництва повинна проводитись відповідна будівельно-технічна експертиза, яка, крім іншого визначає конструктивні елементи самочинного будівництва, підлягаючі знесенню.

По даній справі така експертиза не проводилась, позаяк Позивачка відмовилась від її проведення.

Вiдповiдно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити Позивачці в задоволенні її позову до Відповідачів про зобов`язання усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесенням самочинного будівництва.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у позові, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 16, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 76-78, 83, 89, 258-259, 263-265, 268, 250-281, 354, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРIШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки та знесення самочинного будівництва- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Глухівський міськрайонний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складено 01 грудня 2020 року.

Суддя С.А. Мазур