ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року

м. Харків

Справа № 610/3273/13-ц

Провадження № 22-ц/818/805/20

Харківський апеляційний суд в в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хорошевського О.М.,

суддів колегії - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Пузікової Ю.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 15 листопада 2019 року постановлене суддею Стригуненко В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, перерахованих на утримання дитини, з урахуванням 3% річних за користування чужими грошовими коштами, стягнення моральної шкоди, відшкодування витрат на правову допомогу,

встановив :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_4 безпідставно отримані кошти перераховані ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_5 у розмірі 28270 доларів США (796083 гривень згідно ставки НБУ на день подачі позову 30.10.2018 року), 3% річних у зв`язку з безпідставним одержанням та користуванням грошовими коштами у сумі 133146 гривень, моральну шкоду у сумі 30000 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 95000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 2005р. по 2012р. позивач проживав без реєстрації шлюбу з відповідачем, їх спільне проживання однією сім`єю відбувалося з різною тривалістю. В 2009р. ОСОБА_1 виїхав на заробітки до Чеської Республіки, де по теперішній час проживає та офіційно працевлаштований. В 2012р., позивач та відповідач поновили подружнє життя, внаслідок чого, ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дитина - ОСОБА_5 . Після народження сина стосунки у подружжя остаточно погіршилися, ОСОБА_1 знаходився та проживав в Чеській Республіці, однак постійно підтримував та допомагав фінансово дружині. У 2017 році їх відносини, як подружжя, припинились.

В період 2013-2017р.р., оскільки позивач вважав себе батьком дитини, з самого її народження перераховував грошові кошти на її утримання на загальну суму 28 270 доларів США. ОСОБА_2 в період 2016 по 2018р.р. безпідставно почала створювати різні перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 зі своїм сином. Розпорядженням № 722 від 03.10.2017 року органу опіки та піклування Балаклійської РДА було встановлено порядок спілкування батька ОСОБА_1 з сином та зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати спілкуванню ОСОБА_1 зі своїм сином. Однак, не зважаючи на дане розпорядження, ОСОБА_2 і на далі продовжувала створювати перепони у спілкуванні з сином та всіляко уникала зустрічей з позивачем.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області у справі від 06.04.2018р. виключено відомості про ОСОБА_1 , як батька дитини, з актового запису про народження дитини. Дане судове рішення є підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом, оскільки, встановлено, що відповідач незаконно та безпідставно отримувала з нього кошти на утримання дитини протягом 2013-2017р.р. Крім того, позивач вважає, що йому була спричинена моральна шкода, оскільки була принижена його честь і гідність, підірваний авторитет серед друзів та родини, коли виявилося, що дитина не його. У позивача різко погіршився стан здоров`я - набув захворювання на невроз, і він вимушений був проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, реабілітацію, оплачувати медикаментозні препарати, консультації лікарів, психологів.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 15 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Просив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення безпідставно набутих відповідачкою коштів у сумі 796083,00 грн.

Скарга містить посилання на ч.ч. 1 і 2 ст. 1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана його повернути потерпілому. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій вон обуло набуте, згодом відпала.

Зазначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуто збереження майна було результатом поведінки набувача, потерпілого, інших осіб чи нас; подій.

Проте, хоча ст. 1215 ЦК України і регламентує випадки, коли майно не повертається (аліменти та грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата про фізичною або юридичною особою добровільно), але передбачає два вийнятка зцього правила: відсутність рахункової помилки з боку такої особи та недобросовісність набувача.

Книга 5 ЦК України (зобов`язальне право) не визначає меж своєї дії на конкретні види зобов`язальних правовідносин, отже положення, зазначені у ній, застосовуються також до кондикційних зобов`язань в частині, що не суперечать їх змісту.

Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Отже, з наведених положень випливає, що у справах про повернення безпідставно набутих грошових коштів відсутність недобросовісності набувача доводить саме набувач (відповідач . будь-яка інша особа.

Щодо недобросовісності відповідачки в набутті грошових коштів на утримання дитини, то слід зазначити, що місцевим судом залишено поза увагою встановлені Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 06.04.2018 року у цивільній справі №610/2972/17 обставини щодо перебування позивача і відповідачки у цивільному шлюбі в період з 2012 по 2017 роки.

За час перебування у цивільному шлюбі з позивачем протягом п`ятьох років з (2012 по 2017 роки) відповідачка не повідомляла його про перебування у відносинах з ОСОБА_7 , що істотно могло вплинути на волевиявлення ОСОБА_1 щодо утримання ОСОБА_5 .

Недобросовісність відповідачки також підтверджується внесеним саме за її заявою запису про ОСОБА_1 як батька дитини, оскільки вона свідомо припускала, що дитина може бути не його.

В даному випадку, відповідачка повинна була довести, що грошові кошти, які вона отримувала на утримання ОСОБА_5 , набула не знаючи про те, що ОСОБА_5 може бути сином ОСОБА_1 , але незастосування положень ст. 614 ЦК України (тягар доказування невинуватості) суду першої інстанції перешкодило прийняти законне рішення.

Поряд з цим, судом не з`ясовано джерела доходів відповідачки, з яких вона мала змогу отримувати ОСОБА_5 (довідки про доходи; витяги з трудової книжки; документ, що стверджують отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям або одиноким матерям; виписки з банківських рахунків, що підтверджують отримання коштів не лише від позивача, а також від третіх осіб, тощо).

Висновок суду про відсутність рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_5 є недоречним, оскільки, починаючи з 2012 року (з моменту вагітності відповідачки) до 06.09.2018 року (до моменту отримання Висновку експерта №681) позивач вважав ОСОБА_5 своїм сином і добровільно виконував батьківські обов`язки по утриманню дитини про що також свідчить відсутність рішення про стягнення аліментів).

Щодо закриття провадження у справі про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_5 (справа №531/813/17), то слід зауважити, ОСОБА_2 подала відповідну заяву більш як через 5 місяців з моменту, коли було виготовлено висновок експертного дослідження ДНК (04.10.2017 року). Саме цей момент припав на створення перешкод позивачу ОСОБА_2 у побаченні з дитиною (10.10.2017 року), внаслідок чого було складено протокол о адміністративне правопорушення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів, що кошти, які він перераховував відповідачу, були спрямовані саме на утримання дитини, із списку відправлених грошових переказів цього не вбачається. Жодного рішення про стягнення аліментів з позивача на утримання дитини ухвалено не було, натомість, як визнав сам позивач, будучі впевненим у своєму батьківстві, він добровільно перераховував вказані кошти відповідачу, а відтак, недобросовісності з приводу отримання коштів з боку відповідача під час розгляду справи не встановлено.

Позивач ОСОБА_1 з 2005р. по 2012р. проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою з різною тривалістю. З 2012 року їх подружнє життя було поновлено, що сторонами не заперечується.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_5 , батьком якого був записаний позивач ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

У 2017 році відносини між сторонами як подружжя припинились.

Позивач протягом з 2013 - 2017 років включно перебуваючи на заробітках у Чеській Республіці, де по теперішній час проживає та офіційно працевлаштований перераховував грошові кошти на утримання свого сину ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою переказів (т. 1 а.с. 123-127).

У зв`язку із перешкоджанням ОСОБА_1 спілкуватись із сином, розпорядженням № 722 від 03.10.2017 року органу опіки та піклування Балаклійської РДА було встановлено порядок спілкування батька ОСОБА_1 з сином та зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати їх спілкуванню.

10.10.2017 року за порушення ст. 153 СК України ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (т. 1 а.с. 148).

22 серпня 2017 року Карлівським районним судом Полтавської області було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

04.10.2017 року за результатами молекулярно-генетичного дослідження, проведеного ХНДКЦ МВС України № 8-Д встановлено, що 99,999999995% батьком малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_7

01.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Балаклійского районного суду із позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області у справі від 06.04.2018р. виключено відомості про ОСОБА_1 , як батька дитини, з актового запису про народження дитини та встановлено, що відповідачка під час розгляду цієї справи проживала однією сім`єї із ОСОБА_7 та виховували сина ОСОБА_5 , а на час ухвалення рішення їх шлюб зареєстровано.

Ухвалою від 11 квітня 2018 року Карлівським районним судом Полтавської області провадження у справі по стягненню аліментів закрито з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом віддала.

Статтею 1215 ЦК України передбачені випадки, коли майно не повертається (аліменти та грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата про фізичною або юридичною особою добровільно, але одночасно регламентує два вийнятка зцього правила: відсутність рахункової помилки з її боку та недобросовісності набувача.

Суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (статті 1213 Цивільного кодексу України), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна з часу, коли він дізнався або міг дізнатися про володіння майном без достатньої правової підстави (стаття 1214 Цивільного кодексу України) (05 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/9665/17 ЄДРСРУ № 88149746).

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

По даній справі встановлено, що позивач, вважаючи себе батьком дитини, утримував її, та добросовісно виконував свої батьківські обов`язки. Будь-яких даних чи доказів добросовісності з боку набувача відповідачки ОСОБА_2 яка безпідставно отримувала кошти, суду не було надано. Навпаки було встановлено, що зі сторони відповідачки була недобросовісність, оскільки вона отримуючи аліменти на утримання дитини, знала, що позивач не є батьком цієї дитини.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню та стягненню на його користь з ОСОБА_4 безпідставно отримані кошти перераховані ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_5 .

В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до невірного її вирішення.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368, п. 2 ч.1, 374, ч.1 ст. 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 15 листопада 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в частині вимог апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_4 безпідставно отримані кошти перераховані ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_5 у розмірі 28270 доларів США (796083 гривень згідно ставки НБУ на день подачі позову 30.10.2018 року).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 7960,83 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 13215,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст судового рішення складено 27.11.2020.