Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2020 Справа №607/10057/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака P.M.

за участю секретаря Бігун О.І.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 . Власником 3/4 частки вказаної квартири є відповідач. Квартира є однокімнатною, загальна площа - 29,7 кв.м., житлова площа - 16,8 кв.м. Користуватися належною їй часткою квартири, вселитися та проживати у ній вона позбавлена можливості, так як і поділ такої не є можливим, оскільки у ній проживає відповідач з яким домовленість про поділ майна в натурі не досягнута. Аналізуючи ринок цін житлової нерухомості в м. Тернополі вартість квартири становить 20 000 дол. США, а 1/4 частки 5 000 дол. США, що еквівалентно 133 712 грн. Таким чином, розмір грошової компенсації яка повинна бути сплачена відповідачем на користь позивача складає 133 712 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача вартість 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 в розмірі 133 712 грн. та після отримання позивачем грошової компенсації припинити її право власності на вказану квартиру.

Ухвалою суду від 06 липня 2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

22 вересня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позов у якому відповідач просить відмовити у задоволені позову з наступних підстав. Так з моменту реєстрації за позивачем права власності на 1/4 частки спірної квартири від останньої жодних звернень на адресу відповідача щодо поділу квартири чи встановлення порядку користування не надходило. Крім того стягнення з нього на користь позивача грошової компенсації в заявленому розмірі становитиме для нього надмірний тягар, оскільки він є особою пенсійного віку та отримує пенсію в розмірі 1 750 грн. щомісяця, не працевлаштований та інших доходів немає. На сьогоднішній день він проживає сам, так як дружина та діти померли, тому іншого доходу як окрім пенсії він не отримує.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили та просили відмовити в його задоволені з підстав зазначених у відзиві на позов.

Заслухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналіз конструкції норм статей 364 та 365 ЦК України свідчить, що положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників відповідачів у справі.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються статтею 364 ЦК України.

Судом встановлено, що за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , натомість відповідачу ОСОБА_2 належить 3/4 частки вказаної квартири, що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №210976669 від 02 червня 2020 року.

Згідно технічного паспорту виготовленого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 13 грудня 2002 року квартира АДРЕСА_1 складається з одної кімнати, житловою площею 16,8 кв.м, кухні площею 5,8 кв.м, вбиральні поєднаної 2,6 кв.м., коридора - 3,8 кв.м., балкону 0,7 кв.м, загальна площа квартири 29,7 кв.м.

Відповідно до висновку про вартість однокімнатної квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 виготовленого ТзОВ «Експертно-консультаційна фірма «Орієнтир-Оцінка» 09 вересня 2020 року на замовлення ОСОБА_1 ранкова вартість 1/4 частки спірної квартири складає 135 050 грн. Таким чином, розмір грошової компенсації на користь співвласника, яка має бути оплачена іншим співвласником, складає 135 050 грн.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15 зроблено висновок, що з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного з співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що квартира, яка перебуває у частковій власності сторін у справі, є неподільною, що робить неможливим виділ частки позивача в натурі, спільне користування майном є неможливим, що на думку позивачки надає їй право на компенсацію вартості частки належного їй майна, оскільки квартира АДРЕСА_1 є однокімнатною, загальна площа - 29,7 кв.м., житлова площа - 16,8 кв.м.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 проживає один так як дружина та діти померли, не працює, отримує пенсію за віком та інших доходів або майна, за рахунок якого можна компенсувати позивачці її частку у квартирі, не має.

Зазначене підтверджується довідкою №1900-0411-8/14754 виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 23 вересня 2020 року згідно якої ОСОБА_2 отримує пенсію за віком розмір якої за період з квітня 2020 року по вересень 2020 року становить 11 386,14 грн.

Згідно довідки № 5237/6-5/19-00-64-02 виданої Тернопільською державною податковою інспекцією Головного управління ДПС у Тернопільській області 21 вересня 2020 року ОСОБА_2 отримував в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради матеріальну допомогу, зокрема: 4 353,47 грн. за 1 квартал 2020 року та 1 687 грн. за 2 квартал 2020 року.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №229642416 від 26 жовтня 2020 року відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину є власником двох земельних ділянок площею 0,1206, кадастровий номер :02:001:0530 для ведення особистого селянського господарства та площею 0,19 га, кадастровий номер :01:001:1334 для ведення особистого селянського господарства.

Однак як встановлено в ході судового розгляду та як вбачається з листа Відділу у Зборівському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області вартість вказаних земельних ділянок є не значною, а відтак у відповідача відсутня можливість компенсувати позивачу вартість 1/4 частки спірної квартири за рахунок продажу земельних ділянок.

Отже, відповідач довів належними та допустимими доказами факт того, що він не спроможний виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно, оскільки для відповідача компенсація позивачці вартості її частки квартири становитиме надмірний тягар.

Таким чином, на основі з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/4 частини житлової однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в розмірі не менше ніж 133 712 гривень, припинивши право власності ОСОБА_1 на 1/4 частини житлової однокімнатної квартири АДРЕСА_1 з дня отримання ОСОБА_1 грошової компенсації слід відмовити.

В силу ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги, що ОСОБА_1 в силу закону звільнена від сплати судового збору як інвалід ІІ групи, та враховуючи висновки суду про відмову у задоволені позову, судовий збір в розмірі 1337 грн. слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 18, 76-83, 89, 95, 141, 247, 258, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/4 частини житлової однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в розмірі не менше ніж 133 712 гривень, припинивши право власності ОСОБА_1 на 1/4 частини житлової однокімнатної квартири АДРЕСА_1 з дня отримання ОСОБА_1 грошової компенсації відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак