№ 336/909/20
провадження № 2/336/1406/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Олексієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 14.02.2020 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 10.02.2020 р. між нею та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого вона придбала, а ОСОБА_2 подав їй квартиру АДРЕСА_1 .

Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно п.13 вказаного договору купівлі-продажу продавець зобов`язувався знятися з реєстраційного обліку в строк до 11.02.2020 р.

ОСОБА_2 не заперечує про ти зняття його з реєстраційного обліку в належній позивачу квартирі, але не має можливості вчинити вказану дію в позасудовому порядку, оскільки є громадянином Російської Федерації, де має постійне місце проживання та реєстрації, і в нього відсутній паспорт громадянина України.

За позовом ОСОБА_1 просить усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю - квартирою АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право користування згаданим житловим приміщенням.

Ухвалою від 20.02.2020 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 02.03.2020 р.

Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов задовольнити.

До позову додана нотаріально посвідчена заява відповідача ОСОБА_2 , за змістом якої відповідач визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить розглядати справу без його участі.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З письмових документів встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. за р.№ 693 ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.5-7).

Право власності позивача на згадану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (а.с.8).

Згідно п.13 вказаного договору купівлі-продажу продавець зобов`язувався знятися з реєстраційного обліку не пізніше 11.02.2020 р.

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 , який не є членом сім`ї позивача (а.с.26).

Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як встановлено судом, відповідач був зареєстрований в квартирі, як колишній власник.

На підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2020 року, будинок придбала позивач ОСОБА_1 .

Відповідач не є членом сім`ї нового власника, не проживає в квартирі та має реєстрацію поза волею позивача, яка просить усунути перешкоди в користуванні її власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Однією із підстав припинення сервітуту, у тому числі особистого, згідно із п.4 ч.1 ст.406 ЦК України, є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

В даному випадку змінився власник квартири, у попереднього власника припинилося право власності на житлове приміщення, а відповідно припинилося і право користування ним. Тобто припинилася обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що відповідач втратив право користування нерухомістю, а саме квартирою АДРЕСА_1 , оскільки його право було похідним від права власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перешкоди в користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 02 березня 2020 року.

Суддя О.В. Дмитрюк