Справа №705/3992/20
2/705/2295/20

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2020 року Уманський міськрайонним суд Черкаської області, в складі:
головуючої судді Годік Л.С.
секретар судового засідання Мельник І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на за набувальною давністю,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування ј частини житлового будинку від 21.09.2004, зареєстрованого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області в реєстрі за №5398 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/8 частину житлового будинку від 21.04.1994, виданого Уманською міською державною нотаріальною конторою, після смерті батька позивача ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , він є власником 3/8 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . Право власності також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В будинку разом з позивачем зареєстрована та проживає його дружина ОСОБА_4 . Крім позивача, 1/8 частину вищевказаного будинку покійний батько заповів братові позивача ОСОБА_2 . Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 033432 ОСОБА_1 на підставі рішення Уманської міської ради №3.8-19/24від 17.04.2003 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0283га, що розташована на території Уманської міської ради по АДРЕСА_1 . Вказану землю передано для обслуговування житлового будинку 0,0125га та ведення особистого селянського господарства 0,0158га, в тому числі у спільне користування 0,0053га. Вказаний Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3395. Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у вищевказаному житловому будинку та після досягнення 18 років знявся з реєстрації і будинком більше не цікавився, не отримавши навіть свідоцтво про право на спадщину та не зареєструвавши своє право власності на 1/8 частину житлового будинку. Позивач, починаючи з 2001 року проживав у цьому будинку і з метою запобігання його руйнування він власними силами та за власні кошти провів у ньому капітальний ремонт, здійснив добудову, що було необхідно для проживання. Відповідач ОСОБА_2 ніякої участі у добудові та капітальному ремонті будинку не приймав, участі в утриманні будинку не бере та не вступив у фактичне володіння частиною будинку. Тому, з урахуванням зазначеного, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/8 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутність. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з?явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням, розміщеним на офіційному сайті Уманського міськрайонного суду, тому згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомляв.
У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, з таких підстав.
На підставі договору дарування ј частини житлового будинку від 21.09.2004, зареєстрованого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області в реєстрі за №5398 (а.с.9) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/8 частину житлового будинку від 21.04.1994, виданого Уманською міською державною нотаріальною конторою, після смерті батька позивача ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), ОСОБА_1 є власником 3/8 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .
Право власності ОСОБА_1 на 3/8 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10-11).
В будинку по АДРЕСА_1 разом з позивачем зареєстрована та проживає його дружина ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї ОСОБА_1 (а.с.12)
Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 033432 ОСОБА_1 на підставі рішення Уманської міської ради №3.8-19/24від 17.04.2003 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0283га, що розташована на території Уманської міської ради по АДРЕСА_1 . Вказану землю передано для обслуговування житлового будинку 0,0125га та ведення особистого селянського господарства 0,0158га, в тому числі у спільне користування 0,0053га. Вказаний Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3395(а.с.13)
Крім позивача, 1/8 частину вищевказаного будинку спадкодавець ОСОБА_3 заповів братові позивача відповідачу ОСОБА_2 . Він був зареєстрований у вищевказаному житловому будинку та після досягнення 18 років знявся з реєстрації і будинком більше не цікавився, не отримавши навіть свідоцтво про право на спадщину та не зареєструвавши своє право власності на 1/8 частину житлового будинку.
Позивач, починаючи з 2001 року проживав у цьому будинку і з метою запобігання його руйнування він власними силами та за власні кошти провів у ньому капітальний ремонт, здійснив добудову, що було необхідно для проживання, що підтверджується Актом від 14.12.2004 (а.с.17) та Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради №411 від 14.08.2003 про дозвіл на проведення реконструкції (а.с.18).
Відповідач ОСОБА_2 з 1982 року у будинку по АДРЕСА_1 не проживає, ніякої участі у добудові та капітальному ремонті будинку не приймав, участі в утриманні будинку не бере та не вступив у фактичне володіння частиною будинку, не зареєстрував своє право власності на частину будинку (а.с. 17).
Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови).
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Відповідно до положень пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів чужим майном і з 2001 року продовжує відкрито, безперервно проживати у житловому будинку по АДРЕСА_1 , утримує його, проводить ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги, відповідач в свою чергу не вступив у фактичне володіння та управління спадщиною, участі в утриманні нерухомого майна не бере, суд вважає, що його позовні вимоги про визнання права власності на 1/8 частину житлового будинку за набувальною давністю, підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 335, 344 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 128, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на 1/8 частину житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Копію рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте Уманським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до апеляційного суду Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ГоловуючийЛеся Сергіївна Годік