Ухвала

04 березня 2020 року

м. Київ

справа № 1005/6292/2012

провадження № 61-33706св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

відповідачі за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа за зустрічним позовом - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_5 , про роз`яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року та касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_5 , на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2017 року у складі судді: Журавського В. В. та рішення апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Сержанюка А. С., Яворського М. А.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування майном, усунення перешкод у користуванні майном, а згодом, з урахуванням заяв про збільшення позову та зміну предмета позову, визнання права власності на майно, визнання договорів недійсними та стягнення коштів.

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та встановлення порядку користування майном.

Протокольною ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року до спільного розгляду прийнято зустрічну позовну заяву.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2015 року у складі судді: Величка В. П. зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та встановлення порядку користування майном залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою ОСОБА_2 у судове засідання.

Рішенням Бориспільський міськрайонний суд Київської області від 18 серпня 2015 року у складі судді Величка В. П. позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ ідеальну частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ ідеальну частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано договір купівлі-продажу автомобіля марки РЕUGЕОТ 307XS НОМЕР_1 недійсним та повернуто сторони договору у первісний стан. Визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_1 на Ѕ частину автомобіля марки РЕUGЕОТ 307XS НОМЕР_1.

Визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_2 на Ѕ частину автомобіля марки РЕUGЕОТ 307XS НОМЕР_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ вартості автомобіля марки РЕUGЕОТ 307XS НОМЕР_1. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу Івановою С. М. 12 травня 2006 року, реєстровий номер 1893, недійсним та повернуто сторони у первісний стан.

Визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_1 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 . Визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_2 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ дійсної вартості квартири АДРЕСА_2 , а саме 3 000 000 грн, що є еквівалентом 150 000 доларів США за усередненим комерційним курсом обміну валют 1 долар США - 20 грн.

Короткий зміст рішень суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2015 року у складі колегії суддів: Дмитрієвої Л. Д., Волохова Л. А., Матвієнко Ю. О., апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено. Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2015 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду у частині зустрічного позову.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2016 року у складі колегії суддів: Дмитрієвої Л. Д., Мельника Я. С., Олійника В. І. апеляційну скаргу ОСОБА_2 громадянина Французьської республіки задоволено. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в повному обсязі.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2015 року у складі судді: Ткачук О. С., відмовлено у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року у складі колегії суддів: Мазур Л. М., Закропивного О. В., Нагорняка В. А., касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2016 року залишено без змін.

Протокольною ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2016 року прийнято заяву ОСОБА_2 про зміну предмету позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2017 року у складі судді: Журавського В. В., у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Г. В., про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна, виділ майна в натурі, визнання недійсним договору іпотеки, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2017 року у складі колегії судді: Журби С. О., Сержанюка А. С., Яворського М. А., апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2017 року у частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про виділення йому у власність земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Виділено у порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на Ѕ земельної ділянки з кадастровим номером :19:217:0002, загальною площею 0,3083 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №332521 від 23 вересня 2008 року, свідоцтво про право власності серії САЕ №325137, видане 12 липня 2013 року РС Вишгородського РУЮ Київської області). В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Аргументи учасників справи

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю, а рішення апеляційного суду скасувати у частині залишення без змін рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_7 , з урахуванням усіх змін до позову, прийнятих судом першої інстанції, задовольнити повністю. При цьому посилається на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

У липні 2017 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_5 подав заяву про роз`яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року. У заяві ОСОБА_2 просить роз`яснити абзац 9, аркуша 3 та абзац 2 аркуша 4 ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних срав від 18 травня 2016 року, а саме висновки суду: «суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, та виходячи з вимог п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог про визнання за позивачкою права власності саме на Ѕ ідеальну частину будинку АДРЕСА_1 , оскільки вона є власником цього спірного житлового будинку і її права. як власника будинку. не порушені»; «відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобіля марки PEUGEOT 307XS та квартири АДРЕСА_2 , а також визнання за нею права власності на Ѕ частини вказаного майна, апеляційний суд обґрунтованого вмотивував свої висновки відсутністю доказів відчуження спірного автомобіля відповідачем, а також недоведеністю факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з грудня 2004 року, e зв`язку із чим відсутні як підстави вважати спірну квартиру спільним майном подружжя, так і підстави для її поділу між ними».

Заява мотивована тим, що ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року є незрозумілою для осіб, які брали участь у справі, сторони по різному розуміють описову частину ухвали щодо встановлення фактів, які мають юридичну силу, щодо мотивів і висновків суду касаційної інстанції.

У частині першій статті 335 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали суду касаційної інстанції) передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тлумачення статті 271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Аналіз заяви про роз`яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року свідчить, що вона стосується роз`яснення мотивів постановленої ухвали. Тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

У лютому та квітні 2018 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_8 звернувся із заявами, у яких містяться клопотання про участь у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно статті 402 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень. Верховним Судом не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня. Тому у задоволенні клопотань потрібно відмовити.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 271, 400 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_5 , про роз`яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року, відмовити.

У задоволенні клопотань ОСОБА_2 , які подані представником ОСОБА_8 , про участь у судовому засіданні, відмовити.

Справу № 1005/6292/2012 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков