ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 лютого 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/7600/15-ц

Головуючий у першій інстанції Косач І. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/351/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

учасники справи:

заявник (боржник): ОСОБА_1 ,

стягувач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2019 року (постановлена о 10:55, повний текст ухвали складено 27 грудня 2019 року) у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 751/7600/15-ц від 31.05.2016 Новозаводського районного суду м. Чернігова про стягнення з неї на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 2402/0808/71-079 від 01.08.2008 в сумі 1 443 921,07 грн та 3 654 грн судового збору, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначала, що вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. 12.08.2019 відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору № 6934/360 від 01.08.2008, укладеного на забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 2402/0808/71-079 від 01.08.2008, за ПАТ «Альфа Банк» було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Однак банк продовжує стягувати кошти згідно вказаного виконавчого листа, не зважаючи на те, що звернення стягнення на квартиру відбулося, розмір непогашеної заборгованості анульовано відповідно до ст. 600, 605 ЦК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на необґрунтованість, незаконність судового рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що стягувачем було набуто право власності на предмет іпотеки за іпотечним договором, а тому відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» вимоги банку, як іпотекодержателя, щодо виконання основного зобов`язання є недійсними, що і є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Вказує, що відповідно до вимог ст. 600 ЦК України зобов`язання припиняються в разі передання боржником кредиторові майна.

Наголошує, що звернення стягнення на квартиру відбулося, але розмір непогашеної заборгованості не анульовано, банком в балансі не відображено вартість квартири.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення боржниці ОСОБА_1 ., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пояснення представника стягувача адвоката Воронцової М.В., яка просила залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що передбачених діючим законодавством підстав для визнання виконавчого листа № 751/7600/15-ц таким, що не підлягає виконанню не встановлено, реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за АТ «Альфа-Банк» відповідно до іпотечного договору, не свідчить про повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язання перед банком, та не є підставою для настання наслідків, передбачених ст. 600 ЦК України (припинення зобов`язання за згодою сторін).

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 01.08.2008 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2402/0808/71-079, з подальшим укладенням додаткових угод та договорів про внесення змін та доповнень, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 66 150 доларів США на строк з 01.08.2008 по 31.07.2038, для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу між позичальником і ОСОБА_2 з метою придбання трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 5-23, т. 2 а.с. 199-211).

01.08.2008 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були укладені договори поруки № 2402/0808/71-079/Р-1 та № 2402/0808/71-079/Р-2, відповідно (т. 1 а.с. 24-25).

На забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору 01.08.2008 між ВАТ «Сведбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір, за яким іпотекодавець передала в іпотеку Іпотектодержателю належне їй на праві власності майно: квартиру АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 197-198).

25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги та 15.06.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі, за кредитним договором № 2402/0808/71-079 від 01.08.2008 укладеним з ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 49-56, 63, 156-179).

Рішенням Новозаводського районного суд м. Чернігова від 03.03.2016 позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2402/0808/71-079 від 01.08.2008 у сумі 1 443 921,07 грн, яка складається з: 1 247 841,58 грн - заборгованість за кредитом, 156 488,20 грн - заборгованість по відсотках, 39 591,29 грн пеня. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір в розмірі 3 654 грн. Зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання договору поруки припиненим задоволено. Визнано договір поруки № 2402/0808/71-079/Р-2, який було укладено 01.08.2008 між ОСОБА_4 та ВАТ «Сведбанк», припиненим. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання договору поруки припиненим задоволено. Визнано договір поруки №2402/0808/71-079/Р-1, який було укладено 01.08.2008 між ОСОБА_3 та ВАТ «Сведбанк», припиненим (т. 2 а.с. 153-158, 243-246).

На виконання вказаного рішення суду 31.05.2016 Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист № 751/7600/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 2402/0808/71-079 від 01.08.2008 у сумі 1 443 921,07 грн та судового збору в розмірі 3 654 грн, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. ВП №59595677, за яким здійснюються виконавчі дії (т. 2 а.с. 188, 212-215, 223).

Згідно висновку про вартість об`єкту оцінки ТОВ «Консалтингова компанія «Бі.Еф.Сі», складеного 07.03.2018 з метою визначення ринкової вартості для задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку, ринкова вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , становить 557 017 грн, що еквівалентно 21 140 дол. США (т. 2 а.с. 247-249).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 188740930 станом на 14.11.2019 державним реєстратором Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Кириченко Д.В. 08.08.2019 було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , в цілому за АТ «Альфа-Банк» на підставі іпотечного договору № 6934/360 від 01.08.2008 (т. 2 а.с. 195-196).

З інформації про виконавче провадження станом на 28.11.2019 вбачається, що сума звернення стягнення становить 1 588 382,17 грн (т. 2 а.с. 212-215). Вказані обставини підтверджуються наданими приватним виконавцем Палігіним О.П. до суду матеріалами виконавчого провадження № 59595677, а саме: копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2019 (том 2 а.с.224), копією постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 18.07.2019 (том 2 а.с.225) та копіями постанов про арешт коштів боржника від 18.07.2019 (том 2 а.с.226, 227).

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №2402/0808/7-1-079, що наданий АТ «Альфа-Банк» на вимогу апеляційного суду, станом на 08.08.2019 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед банком складає 115 963,12 дол. США. За поясненням представника банку, у вказаному розрахунку врахована вартість квартири, на яку банк набув право власності на підставі іпотечного договору, в сумі 15 221,63 дол. США.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

За ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України, Іммобільяре Саффі проти Італії, Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист виданий на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.03.2016, яке набрало законної сили та не скасоване, рішення підлягає примусовому виконанню. На час розгляду справи підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України, судом першої інстанції не встановлено, доказів припинення зобов`язань боржниці перед АТ «Альфа-Банк» суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Пунктом 10.4 вищезазначеного Іпотечного договору від 01.08.2008 передбачено, що Іпотекодержатель має право отримати відшкодування з будь-якого майна Іпотекодавця, яке не виступає предметом іпотеки по цьому Договору, у випадку якщо отриманих від реалізації Предмету іпотеки коштів недостатньо для повного погашення майнових вимог Іпотекодержателя, що випливають з основного зобов`язання.

Відповідно до п. 12 за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: за рішенням суду (підпункт 12.1); у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (підпункт 12.2); згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в пп. 12.3.1 та 12.3.2 цього пункту договору (підпункт (12.3).

Пунктом 12.3.1 Іпотечного договору встановлено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п. 12.3 договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура суб`єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці предмета іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені чинним законодавством на момент оцінки.

Якщо фактичний розмір заборгованості Іпотекодавця за основним зобов`язанням менший за вартість, що вказана у висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, Іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок Іпотекодавця протягом 60 робочих днів з моменту набуття у власність предмета іпотеки.

Сторони, з розумінням змісту ст. 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право Іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п. 12.3 цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене Іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов`язання.

З урахуванням викладеного, не можуть бути взяті до уваги посилання апеляційної скарги на ст. 36 Закону України «Про іпотеку», згідно якої, як вказує заявник, якщо стягувачем було набуто право власності на предмет іпотеки за іпотечним договором, то вимоги банку, як іпотекодержателя, щодо виконання основного зобов`язання є недійсними, оскільки вони ґрунтуються на невірному тлумаченні вказаної норми. А саме, положеннями даної статті передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом пункту 10.4 Іпотечного договору від 01.08.2008 банк у випадку якщо отриманих від реалізації Предмету іпотеки коштів недостатньо для повного погашення майнових вимог Іпотекодержателя, що випливають з основного зобов`язання, має право отримати відшкодування з будь-якого майна Іпотекодавця, яке не виступає предметом іпотеки по цьому Договору. Із розрахунку заборгованості станом на 08.08.2019 вбачається, що після зарахування вартості квартири, на яку стягувач набув право власності, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 , майнові зобов`язання останньої перед банком не задоволені в повному обсязі, а тому відсутні підстави вважати, що вони припинені. Крім того, очевидно, між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 перед банком після задоволення останнім вимог шляхом визнання права власності на предмет іпотеки (квартиру).

Помилковим є також посилання боржниці на ст. 600 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняються в разі передання боржником кредиторові майна, оскільки припинення зобов`язання у такому випадку можливе лише за згодою сторін.

За таких обставин, оскаржувана ухвала винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2019 без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 березня 2020 року.

Головуюча Судді: