ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/58/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.

скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва та скасування постанов, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Києва, суд, -

встановив:

У серпні 2019 року скаржник звернувся із скаргою на неправомірні дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва, відповідно до вимог якої, просив суд визнати дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва неправомірними; скасувати постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 15.02.2018 року та від 12.04.2019 року та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 06.03.2018 року.

Вимоги скарги обгрунтовано тим, що 30.03.2010 року у ВДВС Дарницького району м.Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа №2-2377 від 12.08.2009 року, виданого Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, як зазначає скаржник, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійшли згоди, що ОСОБА_2 не буде мати жодних претензій до ОСОБА_1 з приводу сплати аліментів, якщо ОСОБА_1 буде позбавлений батьківських прав стосовно ОСОБА_3 .

Скаржник зазначає, що судовим рішенням його було позбавлено батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Через деякий час, а саме 14.08.2019 року від Прикордонної служби України скаржник дізнався, що має обмеження у праві виїзду за межі України, яке надійшло від ДВС.

Того ж дня ОСОБА_1 з`явився до Дарницького РВ ДВС м. Києва, де дізнався, що ОСОБА_2 виконавчий лист №2-2377 від 12.08.2009 року не відізвала, а тому ОСОБА_1 має значну заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва було винесено стосовно ОСОБА_1 постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 15.02.2018 року та від 12.04.2019 року та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 06.03.2018 року.

Скаржник просить суд скасувати вказані постанови, оскільки йому не було відомо про наявність заборгованості зі сплати аліментів, крім того, робота скаржника пов`язана з перевезенням вантажу за межі України, а також скаржник має на утриманні ще одну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Стягувач та державний виконавець у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань до суду не надходило.

Суд, заслухавши скаржника, вивчивши скаргу, дослідивши матеріали справи, встановив, що вимоги скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.03.2010 року до ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві надійшла заява стягувача - ОСОБА_2 , щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2377 від 12.08.2009 року, виданого Дарницьким районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з 03.02.2009 року до досягнення дитиною повноліття, на користь ОСОБА_2 .

Державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві 30.03.2010 року, керуючись cт.ст. 3, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам (ВП №18319365).

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише напідставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Закону №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Частинами 1 та 2 статті 25 Закону №606-XIV (в редакції чинній на момент вийесення вказаної постанови) регламентовано, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем відділу, керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, ст.ст. 195, 182 Сімейного кодексу України проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Станом на 01.05.2018 року розмір заборгованості становить 168 404,28 грн.

Згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Стаття 195 Кодексу визначає, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Аліменти стягуються у розмірі, не меншому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, визначений ч. 2 ст. 182 СК України (розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

У разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно у день надходження квитанцій або їх завірених копій державний виконавець долучає їх до матеріалів виконавчого провадження.

Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Державним виконавцем відділу 14.05.2013 року, 27.01.2014 року, 14.02.2018 року, 17.04.2018 року, 10.05.2018 року, 27.07.2018 року та 19.09.2018 року направлялись вимоги боржнику, щодо надання пояснень про несплату аліментів.

Державним виконавцем відділу винесено: 15.02.2018 року постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України: 06.03.2018 року постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання та постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

З пояснень скаржника слідує, що лише 14.08.2019 року від Прикордонної служби України від дізнався що має обмеження у праві виїзду за межі України, яке надійшло від ДВС.

Того ж дня ОСОБА_1 з`явився до Дарницького РВ ДВС м. Києва, де дізнався, що має значну заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-2377 від 12.08.2009 року.

Однак, як зазначає скаржник, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійшли згоди, що ОСОБА_2 не буде мати жодних претензій до ОСОБА_1 з приводу сплати аліментів, якщо ОСОБА_1 буде позбавлений батьківських прав стосовно ОСОБА_3 .

Також, скаржник зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м.Києва його було позбавлено батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак скаржником до суду надано копію позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, предметом якої є не позбавлення батьківських прав, а виключення відомостей про батька із актового запису про народження дитини, що не є тотожними поняттями, разом з тим, скаржником не надано доказів прийняття вказаного позову судом та доказів того, що за результатом розгляду вказаного позову судом було ухвалено рішення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року (далі Закон №2234-VIII) введені обмеження прав фізичної особи, зокрема у праві керування транспортними засобами, підставою для застосування яких є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, ці обмеження можуть застосовуватись, якщо вказана заборгованість виникла тільки після 06.02.2018 року (тобто після набрання Законом чинності).

У вказаній постанові державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 06.03.2018 року вказано, що заборгованість за аліментами у ОСОБА_1 виникла у період з 03.02.2009 року по 01.02.2018 року.

Суд вважає, що державний виконавець при винесенні зазначеної постанови жодним чином не порушив конституційного принципу дії закону в часі, оскільки жодної сплати аліментів боржником проведено не було з 2009 року.

Також, скаржник посилався на те, що за місцем реєстрації не проживав, а 2016 року його родичі продали квартиру АДРЕСА_1 , а тому скаржник не міг отримувати повідомлення від державного виконавця.

Однак, суд враховує той факт, що саме на боржника покладається обов`язок повідомляти державного виконавця про місце своєї роботи, подати декларацію про доходи, а також, повідомляти про зміну місця проживання.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 7 грудня 2017 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. При цьому в ст.11 Закону України «Про виконавче провадження" внесено зміни, - доповнено частиною 4, згідно якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених п. 1-4 ч.9, 20 ст. 71 цього закону обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також, положення ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» надає сторонам виконавчого провадження гарантовані права під час провадження виконавчих дій та здійснення виконавчого провадження в цілому, а саме заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Встановлені судом обставини, доводять той факт, що боржник з 2009 року не виконуючи свої обов`язки щодо утримання дитини, не сплативши за цей час жодного разу аліменти, намагається уникнути відповідальності шляхом оскарження дій державних виконавців через оскарження постанов про накладення тимчасових заборон у керуванні транспортними засобами та забороні виїзду за кордон.

Враховуючи викладене, дії державного виконавця щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів, суд визнає такими, що відповідають чинному законодавству, а скаргу такою, що направлена на уникнення обов`язку щодо сплати аліментів на виконання рішення суду .

Керуючись ст.ст. 447, 448, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва та скасування постанов, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Києва - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадяти днів.

Суддя: