Номер провадження: 22-ц/813/6647/20
Номер справи місцевого суду: 521/3610/20
Головуючий у першій інстанції Роїк Д.Я.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-суддіКомлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2020 року про забезпечення позову, постановленупід головуванням судді Роїка Д.Я., -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просила:

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ;

- заборонити державному нотаріусу Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Міністерства юстиції України Мельник Л.В. здійснювати будь-які дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 зазначила, що предметом позову, який вона збирається подати до суду є: стягнення грошових коштів зі спадкоємця за договорами позики від 28.02.2019 року, 25.03.2019 року, 10.05.2019 року, укладеними між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на загальну суму 19900 доларів США, що еквівалентно 489540 грн., за курсом НБУ, станом на день звернення до суду з заявоюпро забезпечення позову.

ОСОБА_2 вважає, що вказаний об`єкт нерухомого майна може бути відчужений на користь третіх осіб та невжиття заходів забезпечення позову, тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2020 року заява ОСОБА_2 задоволена. Накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках.

Заборонено державному нотаріусу Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Міністерства юстиції України Мельник Л.В. здійснювати будь-які дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Зустрічне забезпечення не застосоване.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, посилаючись на порушення норм процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що подана ОСОБА_2 заява не містить достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення її майбутнього позову про стягнення боргу.

Відзиву до суду надано не було.

Сторони про розгляд справи на 18 листопада 2020 року були сповіщені.

Від ОСОБА_2 до Одеського апеляційного суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що діють карантинні обмеження з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «СОVІD-19» (а.с. 92-93).

Вирішуючи питання про слухання справи у відсутності учасників справи, колегія суддів залишає заяву про відкладення розгляду справи без задоволення, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» не було запроваджено змін до ст.371 ЦПК України щодо строків розгляду апеляційної скарги.

ОСОБА_2 з клопотанням про можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, враховуючи приписи ст. 212 ЦПК України, не зверталася.

З матеріалів справи вбачається, що справа за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції перебуває з квітня 2020 року, учасники справи неодноразово були повідомлені про час і місце судових засідань, при цьому призначене судове засідання на 05 серпня 2020 року не відбулось у зв`язку з клопотанням ОСОБА_6 , представника ОСОБА_7 про відкладання розгляду справи, тому справа слуханням була відкладена на 18 листопада 2020 року.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, з урахуванням строку перебування справи у провадженні суду, відкладання розгляду справи за заявою ОСОБА_6 , представника ОСОБА_7 , вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Враховуючи, те, жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, а також приймати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, в т.ч. і поза межами суду, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (24 листопада 2020 року).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги,перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судоверішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права іздотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання до суду позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, щозаявлені позивачем види заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та забороною державному нотаріусу здійснювати будь-які дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, передбачені нормами чинного законодавства, є доцільними в рамках даної справи та співмірними із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, а невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення у разі відчуження відповідачем вказаного майна на користь третіх осіб.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що05 березня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, в якійпросила:

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ;

- заборонити державному нотаріусу Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Міністерства юстиції України Мельник Л.В. здійснювати будь-які дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 зазначила, що предметом позову, який вона збирається подати до суду є: стягнення грошових коштів зі спадкоємця за договорами позики від 28.02.2019 року, 25.03.2019 року, 10.05.2019 року, укладеними між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на загальну суму 19900 доларів США, що еквівалентно 489540 грн., за курсом НБУ, станом на день звернення до суду з заявоюпро забезпечення позову.

Також заявниця зазначила, що 28.02.2019 року ОСОБА_2 позичила ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 5300 доларів США, на підтвердження отримання коштів була надана відповідна розписка. 20.03.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домовились про те, що останній передає у власність ОСОБА_2 квартиру, яка належить йому на праві власності, а ОСОБА_2 передає грошові кошти в рахунок вартості квартири. 25.03.2019 року та 10.05.2019 року ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 7350 доларів США та 5300 доларів США відповідно, та погодили строк оформлення договору купівлі продажу до 10.07.2019 року про що ОСОБА_3 надано відповідну розписку. У встановлений строк угода не відбулась, а заявник дізналась про те, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулась до Малиновської державної нотаріальної контори до державного нотаріуса Мельник Л.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , зазначивши що до складу спадкового майна входить квартира АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 вважаючи, що вказаний об`єкт нерухомого майна може бути відчужений на користь третіх осіб та невжиття заходів забезпечення позову, тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Тобто, із заяви та наданих до неї документів вбачається, що між сторонами по справі виник спір стосовно нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1 .

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов до вірного висновку про те, що вимоги стосовно забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках, забороною державному нотаріусу Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Міністерства юстиції України Мельник Л.В. здійснювати будь-які дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 є обґрунтованими, законними та співмірними із викладеними позовними вимогами, які заявник має намір заявити у позовній заяві, та з урахуванням того, що спір виник саме стосовно вказаного майна, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, при цьому заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те,що заява не містить достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення її майбутнього позову про стягнення боргу, колегія суддів вважає безпідставними, оскількивимоги забезпечення позову є співмірними з заявленими позовними вимогами та відповідають вимогам цивільно-процесуального законодавства, а суд, оцінивши докази у їх сукупності, зважаючи на обставини, які передуватимуть зверненню позивача до суду за захистом своїх прав тадоведеність дійсного виникнення спору між сторонами, на законних підставах забезпечив позов ОСОБА_2 до подання позовної заяви.

Стосовно доводів про те, що заява ОСОБА_2 не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, колегія суддів не приймає до уваги за відсутністю підстав для застосування зустрічного забезпечення, про що було зазначено судом першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

До того ж заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють лише до ухвалення остаточного рішення в справі.

У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24 листопада 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк