Справа № 136/2162/16-ц
Провадження 2/127/571/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Волошина С.В. в цивільній справі №136/2162/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевська Юлія Василівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні частки та визнання права власності на частку в спадковому майні,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області Волошина С.В. перебуває цивільна справа №136/2162/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевська Ю.В., про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні частки та визнання права власності на частку в спадковому майні.

Справу №136/2162/16-ц суддею ОСОБА_4 прийнято до провадження ухвалою суду від 17.02.2020 року. Цією ж ухвалою призначено підготовче судове засідання на 09.30 год. 05 березня 2020 року.

Позивачем ОСОБА_1 04.03.2020 року подано до суду заяву про відвід головуючого судді Волошина С.В., який мотивовано тим, що суддя Волошин С.В., 17.02.2020 року постановивши неправосудну ухвалу про прийняття справи до провадження проігнорував клопотання позивача про призначення першого судового засідання у справі на травень місяць, засідання проводити в другій половині дня, перевищив владні повноваження, своїми діями ставить під загрозу життя та здоров`я позивача, є упередженим та зацікавленим в розгляді справи. Зазначила, що суддя Волошин С.В. своїми діями порушив принципи процесуальної рівності сторін, змагальності, відмовив позивачу в доступі до правосуддя, що мало свій прояв, зокрема, в тому, що, на думку позивача, суддя, призначаючи судове засідання через 17 днів після прийняття справи до розгляду, «жене справу» з незрозумілих позивачу причин, не надав відповіді на клопотання позивача про забезпечення безпеки позивача в судовому засіданні, не витребував докази у справі, не підготував справу до розгляду, діє з метою корпоративної помсти за іншого суддю (вочевидь суддю Липовецького районного суду Вінницької області Кривенка Д.Т.), допустив до участі у справі представника відповідачів ОСОБА_5 . Зазначене, на думку позивача, є підставами для відводу судді Волошина С.В. від участі у справі, оскільки він в подальшому здійснюватиме перешкоди у відновленні порушених прав позивача, грубо порушує норми процесуального права, чим підриває авторитет правосуддя.

В судове засідання позивач, відповідачі та третя особа не з`явились, будучи обізнаними про день, час та місце розгляду справи. Повідомлення про виклик учасників справи в судове засідання здійснювалось у встановленому законом порядку.

Суд зауважує, що позивач не прибула в судове засідання, призначене на 09.30 год. 05.03.2020 год. Разом з тим, 05.03.2020 року о 09.20 год. та о 09.22 год., прибувши до відділу прийому суду, особисто подала 2 клопотання процесуального характеру, зокрема, про відкладення розгляду справи.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід; якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як зазначено у першому реченні ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно.

Враховуючи те, що заява про відвід судді Волошина С.В. надійшла до суду від позивача напередодні призначеного судового засідання (04.03.2020 року о 14:14 год.), а передана судді Волошину С.В. 05.03.2020, вказана заява підлягає розгляду суддею Волошиним С.В.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України, відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Волошина С.В., суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України).

Таким чином за змістом цих норм слідує, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, якщо відвід заявлено з підстав, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Як слідує з матеріалів заяви, відвід судді Волошина С.В. обґрунтований тим, що позивач ОСОБА_1 не погодилася з датою та часом призначення суддею підготовчого судового засідання, вважає безумовне слідування та дотримання суддею норм процесуального закону, які регулюють процесуальні строки розгляду справи, дотримання порядку виклику учасників справи в судове засідання, витребування доказів, - порушенням засад (принципів) цивільного судочинства, оскільки така поведінка судді не задовольняє нагальні процесуальні бажання позивача.

Позивач, подаючи до суду значну кількість клопотань, вимагає їх розгляду та задоволення, вочевидь у не процесуальний спосіб, тобто поза межами судового засідання, не повідомляючи про них відповідачів, без врахування (заслуховування) їх думки, що, на думку суду, є неприпустимим і не може розцінюватись позивачем як будь - яка пряма чи непряма зацікавленість головуючого у справі у результатах її розгляду чи упередженість. Не свідчать зазначені твердження позивача і про порушення принципу рівності сторін, з огляду на те, що саме в судовому засіданні у змагальному процесі суд вирішує клопотання учасників процесу, заслуховуючи їх думки з внесених на розгляд суду заяв та клопотань, в чому власне і полягає принцип змагальності судового процесу.

Як встановлено ч. 1, ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, але не обмежуючись, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Оглядом матеріалів справи встановлено, що позивач з 2016 по 2019 роки шість разів заявляла відводи суддям, які намагались розглянути вказану справу у Липовецькому, Іллінецькому, Погребищанському, Калинівському районних судах Вінницької області, а тому подання заяви про відвід головуючого по справі судді Волошина С.В. визнається зловживанням позивачем процесуальними правами, оскільки заявлений позивачем відвід є завідомо безпідставним.

Підсумовуючи, суд зазначає, що процесуальна поведінка позивача з заявлення безпідставного відводу головуючому по справі спрямована на затягування розгляду справи.

Суд вважає, що заява про відвід судді Волошин С.В. не містить будь-яких обґрунтованих доводів, підтверджених належними та допустимими доказами щодо упередженості або необ`єктивності судді Волошина С.В. під час розгляду цивільної справи, дії судді, які описані в заяві про відвід, жодним чином не свідчать про його упередженість чи зацікавленість, а свідчать виключно про незгоду позивача з процесуальним рішенням судді, та її небажання допустити справу до розгляду по суті та ухвалення рішення у справі.

Відповідно до правил частини 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах не може бути підставою для відводу судді.

Щодо сумнівів заявника в об`єктивності та неупередженості судді, то суд відмічає, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини при вирішенні справи «Білуха проти України» у п.49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Щодо суб`єктивного критерію, тобто вчинення суддею дій, які б свідчили про прояви упередженості чи безсторонності, заявником доказів не надано.

Щодо об`єктивного критерію, то у пункті 52 вказаного вище рішення Європейського суду з прав людини зазначено, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58). При цьому значення мають зовнішні прояви.

Суд звертає увагу, що в даному випадку заявник лише заявляє про упередженість судді. Разом з тим, будь-яких ознак зовнішнього прояву будь - якої зацікавленості не зазначає та відповідно доказів не надає.

З огляду на вищевикладене, заява позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Волошина С.В. задоволенню не підлягає.

Так само, не підлягає задоволенню заява в частині повернення справи до Вінницького районного суду Вінницької області, оскільки процесуальних підстав для передачі справи до суду про який вказує позивач судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 36, 40, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Волошина С.В. в цивільній справі №136/2162/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевська Юлія Василівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні частки та визнання права власності на частку в спадковому майні - відмовити.

Відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині повернення справи №136/2162/16-ц до Вінницького районного суду Вінницької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: