ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2020 року

м. Харків

справа №629/5562/19

провадження №22-ц/818/1847/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Бровченка І.О., Кругової С.С.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2019 року, постановлене під головуванням судді Попова О.Г., в залі суду в м. Лозова,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 380,53 грн.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 456,79 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1 522,55 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції АТКБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позві вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити. В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. Підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, відповідач висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Умови кредитування належним чином погоджені з відповідачем, що підтверджується підписаною ним анкетою-заявою про умови кредитування. Позивач надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, сума за відсотками, сума пені та штрафи. Даний розрахунок є належним та допустимим доказом, що свідчить про наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року відповідно до ст. 369 ЦПК України розгляд справи був призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 70).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог у встановленому законом порядку не оскаржено, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконані, зважаючи на що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 26 456,79 грн., з яких 1 057,02 грн. заборгованість за кредитом, 24 949,77 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 450,00 грн. пеня. Частково задовольняючи позов в частині стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що пеня нараховується при триваючому правопорушенні щомісяця за останні 12 місяців до дня звернення до суду з позовом. Стягненню не підлягає штраф, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення призведе до подвійної цивільно-правової відповідальності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 1 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 8).

З тексту даної анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 висловила свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

З тексту анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, просить відкрити їй рахунок та надати зазначені в заяві послуги, зокрема кредитну картку.

В анкеті-заяві сторонами узгоджено базову процентну ставку 22,8 процентів з розрахунку 360 днів на рік, розмір комісії за кредитне обслуговування 1 відсоток від суми заборгованості, порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 процентів від суми заборгованості.

Також в травні 2008 року ОСОБА_1 власноруч було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджено умови кредитування.

З даної довідки вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки, пені та штрафу, а саме, базова відсоткова ставка за користування кредитом становить 1,9 проценти, розмір щомісячних платежів 7 процентів від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставку за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1 проценту від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше ніж 50 грн.). Розмір штрафів при порушенні термінів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів: 250 грн. + 5 процентів від суми позову) (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

Згідно ч.1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родинними ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що у разі укладення кредитного договору, він підлягає підпису сторонами, всі істотні умови договору повинні бути узгоджені позичальником та позикодавцем, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що станом на 31 серпня 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 380,53 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 1 057,02 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 24 949,77 грн., пені та комісії 5 546,10 грн., штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 1 577,64 грн.

Стягуючи з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 450,00 грн., суд першої інстанції правильно виходив з положень п.1 ч.2 ст. 258, ч. 3 ст. 549 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Позивачем позов подано до суду 04 листопада 2019 року, зважаючи на що, пеня підлягає нарахуванню за останні 12 місяців до дня звернення до суду з позовом, тобто, відповідно до наданого до суду розрахунку з 30 листопада 2018 року (а.с. 7).

Виходячи з викладених умов кредитного договору, суд першої інстанції обґрунтовано застосував строк позовної давності в один рік щодо нарахованої пені.

Враховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею, яка утворилися в межах строку позовної давності, та відповідно до наданого розрахунку становить 450,00 грн.

Суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку щодо неможливості стягнення штрафі (фіксованої частини та процентної складової).

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 505/3492/15ц та від 19 вересня 2018 року у справі № 664/2784/15ц штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

В частині задоволених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» рішення суду не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимогАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:О.В. Маміна І.О. Бровченко С.С. Кругова