Справа № 645/6589/19
Провадження № 2/645/381/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2020 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді Ульяніч І.В.,
за участю секретаря Ляхової І.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» суму заборгованості та штраф за кредитним договором № 16.08.2019-100001152 від 16.08.2019 року у сумі 8900,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1 921,00 грн..
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.08.2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 16.08.2019-100001152, в електронному вигляді, відповідно до умов якого, договір було укладено на строк до одного місяця, а кредитор відповідно до квитанції № 16570551 від 16.08.2019 року надав позичальнику, відповідачу про справі кредит у розмірі 5 000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 29.08.2019 року та платою за користування кредитом у розмірі 1 400,00 грн., чим виконав свої зобов`язання своєчасно та у повному обсязі.
Проте, відповідач не повернув суму заборгованості за кредитом, розрахунок та розмір якої зазначений у додатку № 1 до вищевказаної позовної заяви у зазначений у договорі термін, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 6400,00 грн. та суми штрафу 2500,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 8900,00 грн.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.10.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив слухати в його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив обставини та правовідносини.
Згідно платіжного документа № 160570551 від 16.08.2019 року ТОВ «Споживчий Центр» перераховано на номер карти НОМЕР_1 грошові кошті в сумі 5000,00 грн., призначення платежу - 16.08.2019-100001152. (а.с.10).
З даного документа не вбачається хто є отримувачем коштів.
Згідно розрахунку заборгованості та штрафу за прострочення повернення кредиту та процентів за користування кредитом зазначено, що ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 8900,00 грн. (а.с.4).
Згідно долученої до матеріалів справи заявки від 16.08.2019 року (а.с.8), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитних договорів (оферти), з якими позичальник ознайомився 16.08.2019 року, ОСОБА_1 , відповідно до кредитного договору №16.08.2019-100001152 надається кредит в сумі 5000.00 гривень із зазначенням лише прізвища, ім`я та по батькові заявника без зазначення паспорта, ідентифікаційного коду, року народження, адреси проживання, місця працевлаштування, без зазначення номера карткового рахунку заявника. Вказана заявка підписана електронним підписом та одноразовим ідентифікатором.
У своїх вимогах позивач просить стягнути борг в розмірі 8900,00 грн., за кредитним договором №16.08.2019-100001152 від 16.08.2019 року. Проте, в матеріалах справи відсутні докази, що сторони уклавши вказаний договір, погодили його умови. До позовної заяви додано копію пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) у вигляді тексту договору. (а.с.5-7). Проте, пропозиція не має номеру та місця складання.
Також, до матеріалів справи додано заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення договору (а.с.8) Проте, вказана заявка не є прийняттям пропозиції в розумінні умов ЦК України та не підтверджує, що відповідач погодився на всі істотні умови договору №16.08.2019-100001152 від 16.08.2019.
Крім того, до позову не додано доказів про прийняття відповідачем пропозиції, які є повними та безумовними, тобто не подано належних, допустимих та достовірних доказів прийняття відповідачем пропозиції укладення договору №16.08.2019-100001152.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Згідно із ч. 1,2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до ст. 1055 ЦК України.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 ст. 640 ЦК України).
За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.ст.1046,1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики та його умов.
ТОВ «Споживчий центр» зазначає, що ОСОБА_1 16.08.2019 року оформив заявку, яка є невід`ємною частиною пропозицією про укладення кредитного договору (оферти) та на підставі якої між сторонами було укладено вищевказаний договір в електронній формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» дія цього Закону не поширюється на правочин, якщо законом встановлено спеціальний порядок переходу права власності або предметом правочину є об`єкти, вилучені з цивільного обороту або обмежені в цивільному обороті відповідно до законодавства; однією із сторін є фізична особа, яка зареєстрована як фізична особа - підприємець та реалізує або пропонує до реалізації товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, крім випадків, коли сторони прямо домовилися про застосування положень вказаного Закону до правочину.
Згідно з ч.2 ст.2 вказаного Закону порядок надання банківських послуг, випуск та обіг електронних грошей, здійснення переказу коштів не є предметом правового регулювання цього Закону і регулюється спеціальним законодавством та не суперечить, зокрема законам України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронний цифровий підпис", "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", "Про банки і банківську діяльність" та "Про страхування".
Відповідно до п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Враховуючи вимоги законодавства встановлено, що спірний договір не підтверджує факт підписання договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису.
Відповідно до пункту 1.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними.
Відповідно до пункту 1.13 вказаної Інструкції, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; інкасового доручення (розпорядження).
Згідно із пунктом 2.14 Інструкції банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня".
Таким чином, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника.
В матеріалах справи, наданих позивачем, відсутні інші належні докази про видачу кредиту ОСОБА_1 , не надано й доказів, що відповідач користувався кредитом чи погашав його.
Суд не бере до уваги розрахунок заборгованості по кредитному договору, який долучений до позовної заяви (а.с. 4), оскільки первинними бухгалтерськими документами, які б підтверджували видачу кредиту ОСОБА_1 , нарахування відсотків та рух коштів по кредитному рахунку, позивачем не надано.
За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, а тому, задоволенню не підлягають.
Не підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення судового збору, оскільки у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.ст. 284, 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .
Повний текст рішення виготовлено 26 лютого 2020 р.
Суддя: І.В. Ульяніч