ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 205/2368/20
"19" листопада 2020 р. смт. Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,
23.06.2020 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області, згідно ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2020 надійшла цивільна справа № 205/2368/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, за підсудністю.
У позові позивач посилається на те, що 07.09.2019 на пл. Успенській в м. Дніпро, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Mercedes-Benz 508D д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Audi A6 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль потерпілого ОСОБА_1 та завдані матеріальні збитки, що підтверджується Європротоколом від 07.09.2019, яким встановлена вина ОСОБА_2 .
Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в АТ «СГ» «ТАС» (ПРИВАТНЕ), яке 04.12.2019 виконало свій обов`язок перед позивачем у повному обсязі та сплатило страхове відшкодування в розмірі 48 000 грн., що становить максимальний ліміт відповідальності страховика за полісом.
Фактичні витрати на відновлювані роботи пошкодженого автомобіля Audi A6 д.н. НОМЕР_2 склали 62 774,27 грн.
Отже на цей час розмір невідшкодованого матеріального збитку становить 14 774,27 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з останнього 2000,00 грн. франшизи, 1600,00 грн. - витрати на оплату послуг експерта авто товарознавця та судові витрати в розмірі 840,80 грн.
24.06.2020 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься письмове клопотання з проханням розглянути справу за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач по справі ОСОБА_2 в судові засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином про місце, час і день слухання справи, що підтверджується поштовими відправленнями, які повернулися до суду із відмітками повернуто «за закінченням терміну зберігання». Клопотань про розгляд справи за його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Правом подачі відзиву не скористався.
При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи.
Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, ознайомившись із позовною заявою, за відсутності заперечень відповідача проти позову, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом, 07.09.2019 на пл. Успенській в м. Дніпро, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Mercedes-Benz 508D д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Audi A6 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого транспортний засіб Audi A6 д.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.
За даним фактом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 складено спільне Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 07.09.2019, у якому відповідач ОСОБА_2 повністю визнав свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 7).
Власником транспортного засобу Audi A6 д.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8).
Вартість проведення експертного дослідження № 0410/19/19 від 01.10.2019 згідно квитанції від 01.10.2020 складає 1600 грн. (а.с. 39).
Фактичні витрати на відновлювані роботи пошкодженого автомобіля Audi A6 д.н. НОМЕР_2 склали 62 774,27 грн., що підтверджується актом № 20 від 10.12.2019 прийому - передачі виконаних робіт, виконавцем яких є ФОП ОСОБА_4 (а.с. 41)
Решту суму коштів у розмірі 14 774,27 грн. необхідну для оплати ремонту автомобіля та яка не була покрита страховим відшкодуванням, була сплачена позивачем 11.03.2020 (а.с. 42).
Згідно ч.1ст.1166 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,яка її завдала.
За статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч.1ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: п.1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідност.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно ч.ч.1,2ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, якою передбачено одної з підстав виникнення зобов`язання: заподіяння шкоди (деліктне/позадоговірне зобов`язання).
Таким чином, відповідач, як особа, яка своїми протиправними діями завдала шкоди позивачу, зобов`язаний відшкодувати завдану ним шкоду у повному розмірі, якщо не доведе, що шкоду завдано не з його вини.
Згідно ч.2ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч.3 - збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідност.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно приписів ст.1166 та ст.1192 ЦК України, потерпілий має право на повне відшкодування завданої йому шкоди внаслідок протиправних дій особи,зокрема, має право на відшкодування шкоди, визначеної в розмірі вартості необхідного для відновлення пошкодженого майна ремонту.
При чому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між такими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку , якщо він доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача.
Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного в постанові від 20 січня 2016 року по справі №6-2808цс15: право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Таким чином, деліктне зобов`язання заподіювача шкоди виникло з факту завдання шкоди й буде припинено належним виконанням відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі.
Щодо визначення розміру шкоди, на отримання якої позивач має право, і яка підлягає відшкодуванню відповідачем, то суд виходить з наступного.
Відповідач не подав відзиву, в якому висловив би свою незгоду з розміром страхового відшкодування (зокрема щодо його заниження), не оспорив надані позивачем докази на підтвердження дійсного розміру завданої шкоди (вартості відновлювального ремонту) і не надав інших доказів, які б свідчили про недійсність наданих розрахункових документів (квитанції, платіжного доручення, акту виконаних робіт), у зв`язку з чим суд виходить з того, що позивач має право на повне відшкодування завданої йому шкоди, яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля).
Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, - то потерпілий має право і на відшкодування таких витрат (без урахування зносу окремих деталей), що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі.
Відповідач не довів, що вартість ремонту завищена або що до ремонту включено пошкодження, не пов`язані з ДТП, або що до ремонту включено зайві роботи , матеріали та деталі, чи що їх вартість та обсяг завищую дійсне.
Разом з тим, право потерпілого на повне відшкодування завданої йому шкоди є абсолютним і виникло з заподіяння йому шкоди, а не з договору, і таке право не може бути обмежене законом про страхування та/або умовами договору про страхування, оскільки потерпілий не є стороною такого договору і не є безпосереднім учасником вказаних правовідносин, хоча і наділений у таких правовідносинах певними правами щодо отримання відшкодування, тому він має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування.
За приписами статті 1194 ЦК України, різницю між виплаченою сумою на відшкодування шкоди і дійсним розміром завданої шкоди має сплатити заподіювач шкоди (відповідач).
Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.
Таким чином, сума франшизи в розмірі 2000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Крім того, як встановлено судом, позивач поніс збитки, пов`язані зі сплати послуг експерта автотоварознаця в розмірі 1600 грн., які також підлягають стягненню з відповідача.
Позивачем долучено платіжне доручення від 24.03.2020 про сплату ним судового збору у сумі 840,80 грн. за подання до суду даного позову, яку згідно зі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 12 774,27 грн. (дванадцять тисяч сімсот сімдесят чотири грн. 27 коп.), франшизу в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн.), витрати зі сплати послуг експерта автотоварознаця в розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот грн.), а всього стягнути 16 374,27 грн. (шістнадцять тисяч триста сімдесят чотири грн. 27 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_3 ) судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха