КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 824/15/20
№ провадження: 22-вк/824/50/2020
Головуючий:Семенюк Т.А.

3 березня 2020 року Київський апеляційний суд в складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Семенюк Т.А

При секретарі - Хоменко І.О.,

розглянувши як суд першої інстанції у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної торгової палати від 25 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до з ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної торгової палати від 25 серпня 2017 року.

В обґрунтування заяви зазначив, що відповідно до договору №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 12 жовтня 2016 року укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк», останній надано кредит в розмірі 18 588 грн.

У зв`язку з невиконанням вимог кредитного договору та не сплати заборгованості, 25 серпня 2017 року Постійно діючий третейський суд при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати по справі № 469/2017 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення 14 013 грн. 90 коп. прийняв рішення, яким задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до договору факторингу № 125 від 11 жовтня 2018 року, ПАТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги за спірним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», яке у свою чергу 11 жовтня 2018 року відповідно до договору про відступлення права вимоги № 11-10/1 передало право вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінанс Консалтінг Захід».

За договором відступлення права вимоги № 30-10/1 від 30 жовтня 2019 року право вимоги за кредитним договором №0 від 12 жовтня 2016 року передано ОСОБА_1 .

Просив на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 25 серпня 2017 року по справі № 469/2017 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 видати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 13 5663 грн. 90 коп. заборгованості та 350 грн. третейського збору.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Вивчивши та дослідивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частинами 1,2 статті 483 ЦПК України, питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду викладені у статті 486 ЦПК України.

Відповідно до даної норми, суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

З наданих заявником матеріалів вбачається, що відповідно до договору №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 12 жовтня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк», останній надано кредит в розмірі 18 588 грн.

Відповідно до пункту 5 договору, сторони дійшли згоди, що всі спори між Сторонами, що виникають за цим Договором або у зв`язку з ним (у тому числі щодо його виконання або порушення, зміни, припинення, розірвання або визнання недійсним), будуть розглядатися Постійно діючим Третейським судом при Українському Національному комітеті Міжнародної торгової Палати згідно із Регламентом Третейського Суду.

Тобто між сторонами існувала третейська угода у вигляді третейського застереження про передачу спору, який випливає з умов виконання договору на розгляд до третейського суду. Договір недійсним не визнавався, третейське застереження не скасовувалося.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної торгової палати від 25 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму боргу у розмірі 13 663,90 грн. та третейський збір у розмірі 350 грн.

Разом з цим, згідно пункту 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди», третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тобто третейські суди не можуть розглядати спори, які випливають з договору споживчого кредиту і за своїм змістом пов`язані із захистом прав споживачів.

За договором №0 від 12 жовтня 2016 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , остання є споживачем в силу закону.

Виходячи з суб`єктного складу сторін та характеру спірних правовідносин, що були предметом розгляду у Українському національному комітеті Міжнародної торгової палати за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, даний спір не підвідомчий третейському суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 486 ЦПК України, суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Враховуючи викладене, вважаю, що задоволенні заяви про видачу виконавчого листа слід відмовити.

Керуючись ст. 486 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної торгової палати від 25 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до з ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня виготовлення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 5 березня 2020 року.

Суддя