РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 181/1023/20
Провадження № 2/181/265/20
"30" листопада 2020 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Юр`єва О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Чупікової В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Межова за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності,
До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що в 2012 року він придбав у ОСОБА_4 , належний останньому на праві власності автомобіль марки
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, їм відомо про продаж ОСОБА_4 автомобіля позивачу, за браком коштів оформляти документи на транспортний засіб не будуть. Позовні вимоги визнають у повному обсязі.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом досліджені та надана оцінка таким доказам:
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 14 червня 2019 року, актовий запис №174, підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Положенням ст.1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 18 червня 2020 року, спадкова справа №151/2019, зареєстровано в реєстрі за №725, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 у вигляді земельної ділянки по 1/2 частці є дружина останнього ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 .
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положенням статті 638 ЦК України, угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) зобов`язується передати майно у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає його або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Чинний ЦК України вказує, що купівля - продаж транспортних засобів здійснюється шляхом укладення письмового договору, при цьому нотаріальне посвідчення або державна реєстрація такого правочину не вимагається. В свою чергу стаття 207 цього ж Кодексу, вказує на вимоги письмової форми правочину, згідно якої: правочин являється вчиненим в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин являється таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.
Нормами ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України, регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Відповідно до змісту статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини, при розгляді справ судами застосовується як джерело права.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та осново-положних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», «Спадеа і Скалабріно проти Італії», «Іммобільяре Саффі» проти Італії», «Максименко та Герасименко проти України», «Новоселецький проти України» тощо, втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах; а також таке втручання передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і і основних свобод людини ( протокол ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».
Необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини самостійно оцінює визначення терміну «майна», при цьому воно відрізняється від того, яке зазвичай застосовується у внутрішньому (національному ) праві.
Відповідно до прецедентної практики Суду поняття «майно» включає в себе як «фактичне майно», так і майнові цінності, в тому числі боргові вимоги. Питання про майно виникає тільки тоді, коли особа може претендувати на відповідну власність, тобто мати на неї право.
Саме по собі право на майно може розглядатися за змістом ст.1 Першого Протоколу, якщо таке право буде конкретним і належним чином визначеним у заявах, які подаються до ЄСПЛ.
У справі «Копеський проти Словаччини» ЄСПЛ зазначає, що «майном» може бути як «наявне майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія, та мають ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, наприклад судовому вердикті. Аналіз змісту норми ст. 1 Першого протоколу до Конвенції в частині словосполучення «кожна фізична чи юридична особа має право на мирне володіння майном» дає підстави стверджувати про закріплення принципу рівності у здійсненні, а також у захисті права власності. За Конституцією України принцип рівності здійснення прав і свобод людини є однією з юридичних гарантій набуття, реалізації і захисту суб`єктивних прав, зокрема на транспортний засіб.
Відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Відповідно до ст.206 ч.ч.1,4 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Оскільки відповідачі позов визнали, відповідно до ст. ст.206 ч.4 та ст.. 263 ч.6 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачами, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави.
Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно зі ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.
Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, але право позивача було порушено неможливістю проведення державної реєстрації автомобіля, що перешкоджає йому у реалізації права власності, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ст. 321, 328 ЦК України та визнання за ОСОБА_1 , права власності на спірне майно.
Враховуючи вищенаведене, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 321, 328, 638, 655 ЦК України, ст.ст.2, 4, 81, 82, 96, 141, 142, 206, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) та ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_8 ) про визнання права власності задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Ю. Юр`єв