Справа № 504/279/19
Провадження № 2/504/637/20

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.10.2020 року смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенко В.К.,
при секретарі Мельниковій В.М.,-
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, матеріали за позовом ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , ІПН невідомий, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Лиманський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця від 30.05.2006 року № 24-6835, -
У січні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Позивач просив суд зняти арешт з 58/100 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 , загальною площею 52,0 кв.м., (реєстраційний номер обтяження 3299749), що накладено на підставі постанови Комінтернівського відділу державної виконавчої служби від 30.05.2006 року за №24-6835.
Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.
Представник ДВС у судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином про дату, час та місце його проведення.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав:
Судом встановлено, що за життя житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності (підстава: договір купівлі-продажу від 18.05.2001 р., №994) ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті відкрилася спадщина.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_3 , та який прийняв спадщину.
Позивач має намір оформити своє спадкове право після смерті його дружини, але як вбачається з повідомлення про відкладення вчинення нотаріальної дії від 14.03.2018 р. №02-14/218, виданого завідуючою Старосамбірської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 згідно з інформаційної довідки: №103996179 від 16.11.2017 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , накладений арешт, підстава накладення арешту: постанова державного виконавця Комінтернівського ВДВС № 24-6835, від 30.05.2006 р. В графі «власник» вказаний ОСОБА_2 .
Суд нагадує, що арешт нерухомого майна, виходячи з положень ст. 4 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 13.12.2005 року є заходом примусового виконання рішень та накладається виключно на майно, яке належить боржникові.
Суд дійшов висновку, що арешт, накладений державним виконавцем Комінтернівського ВДВС на майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 на 58/100 частин у житловому будинку АДРЕСА_1 , суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 13.12.2005 р., оскільки, ОСОБА_3 не була боржником за даним виконавчим провадженням.
Державним виконавцем не було встановлено коло осіб, яким належали права власності або інші речові права на житловий будинок АДРЕСА_1 , що призвело до неправомірного втручання у право ОСОБА_3 на мирне володіння своїм майном.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258-260, 353, 447-453 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , - задовольнити.
Зняти арешт та заборону відчуження, що накладений на майно: 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно постанови № 24-6835, від 30.05.2006 року, загальною площею 52,0 кв.м., (реєстраційний номер обтяження 3299749), який зареєстрований Лиманською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 06.06.2006 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.К. Барвенко