Справа № 694/1881/18
Номер провадження 4-с/700/3/20
У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2020 року смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Сіденко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , зацікавлені особи: прокуратура у Черкаській області, виконавчий комітет Звенигородської міської ради на дії Головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , зацікавлені особи: прокуратура у Черкаській області, виконавчий комітет Звенигородської міської ради звернувся до суду зі скаргою на дії Головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що у листопаді 2019 року йому стало відомо, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області з нього стягнуто кошти у сумі 129314, 11 грн.

У Ватутінському відділенні «ПриватБанку» скаржнику повідомили, що арештований банківський рахунок, який відкритий для отримання заробітної плати.

21.11.2019 року, для підтвердження або спростування даної інформації, скаржник звернувся з заявою до Звенигородського ДВС щодо роз`яснення та зняття арешту з банківського рахунку.

13.12.2019 року скаржник отримав відповідь про те, що державним виконавцем 14.11.2019 року винесена постанова про звернення стягнення на рахунки боржника та направлена на виконання до банківських установ.

28.11.2019 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника у розмірі 20% до погашення заборгованості за даними виконавчими документами.

Станом на 03.12.2019 року виконавчі документи не виконані, тому законних підстав для зняття арешту з рахунків у відділі Звенигородського МР ДВС ГТУЮ немає.

Вищевказаний банківський рахунок використовувався скаржником для отримання заробітної плати, що підтверджується довідкою від 19.11.2019 року №20 відділу культури та туризму Ватутінської міської ради то довідкою від 18.12.2019 року АТ КБ «ПриватБанк».

Скаржник працює звукорежисером у відділі культури та туризму Ватутінської міської ради і отримує мінімальну заробітну плату, з якої відділ культури та туризму Ватутінської міської ради відраховує 20% для погашення заборгованості за виконавчими документами на підставі постанови головного державного виконавця Звенигородського МР ДВС ГТУЮ у Черкаської області Лужанської О.О., а решта суми перераховується на банківський рахунок, на який накладено арешт, і він не в змозі отримати кошти.

Про арешт банківського рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» скаржнику стало відомо у листопаді 2019 року, але про прийняте ршення, він дізнався лише 13.12.2019 року після отримання відповіді головного державного виконавця Звенигородського МР ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лужанської О.О., а тому вражає, що 10 денний строк для подання скарги пропущено з поважних причин.

На даний час у скаржника відсутні будь-які кошти на існування, інших доходів окрім заробітної плати у нього немає.

Враховуючи вищенаведене скаржник просить поновити строк на подання скарги; визнати рішення головного державного виконавця Звенигородського МР ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 14.11.2019 року про звернення стягнення на банківський рахунок відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 неправомірним; зобов`язати головного державного виконавця Звенигородського МР ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лужанську О.О. поновити порушене право на отримання заробітної плати, шляхом скасування звернення стягнення на банківський рахунок відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 .

У судове засідання скаржник не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив.

Представник виконавчого комітету Звенигородської міської ради у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги без їх участі. Скаргу не підтримують. При винесенні рішення покладається на розгляд суду, згідно чинного законодавства.

Представник Звенигородського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву та просив справу розглянути без їх участі .

Розглянувши матеріали справи, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Як встановлено судом, що на виконанні у Звенигородського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №694/1881/1/18 виданий 06.11.2019 року Лисянським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь виконавчого комітету Звенигородської міської ради борг у сумі 129314,11 грн та виконавчий лист від 06.11.2019 року №694/1881/1/18 виданий Лисянським районним судом Черкаської області про стягнення судових витрат у сумі 4849,28 грн на користь прокуратури Черкаської області.

14.11.2019 року головним державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області винесено постанови ВП №60609692 та №60611433 про відкриття виконавчого провадження.

28.11.2019 року головним державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області винесено постанову ВП №60611433 про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 у розмірі 20% до погашення заборгованості за виконавчими документами.

Крім того, у Ватутінському відділенні «ПриватБанку» накладено арешт на банківський рахунок, який відкритий для отримання заробітної плати.

21.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області про зняття арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 хххххх2963 відкритого у Ватутінському відділенні АТ КБ «ПриваБанк», що використовується виключно для отримання заробітної плати.

Відповіддю від 03.12.2019 року №13500, згідно якої повідомлено заявника , що вирішити питання щодо зняття арешту з коштів боржника є не можливим, оскільки згідно доданої до заяви документів не вбачається що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, враховуючи наведене у державного виконавця відсутні законні підстави для зняття арешту з рахунку боржника.

З доданої до скарги заявником виписки за картковим рахунком № НОМЕР_1 хххххх2963 у АТ КБ «ПриваБанк», сформованої 18.12.2019 року, вбачається, що на вказаний рахунок здійснюється нарахування заробітної плати, а отже, накладення арешту на вказаний рахунок у банку унеможливлює отримання заробітної плати скаржника.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Тобто, ПАТ АБ «ПриватБанк» після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику ОСОБА_1 повинен був повідомити, що рахунки, на які накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову без виконання.

Однак, таких повідомлень від ПАТ АБ ««ПриватБанк» на адресу державного виконавця не надходило.

Згідно абз.2 ч.2, п.1 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є , зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

При цьому, банк в якому арештовано кошти боржника, відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив державного виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Скаржник посилається на порушення її прав з боку державного виконавця, проте доводи скарги в частині арешту коштів, спрямованих на виплату заробітної плати та пенсії спростовуються змістом оскаржуваної постанови, в якій державний виконавець зробила застереження з приводу неможливості здійснювати арешт коштів, які містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Тобто, в разі, якщо банком при виконанні постанови державного виконавця, не було враховано викладене в постанові застереження, державний виконавець не може відповідати за такі дії іншої юридичної особи.

Приписами частини 1статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 115, ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України, ст. 22, ч. 1,6 ст.24, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року №95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Водночас, як вбачається з довідки від 18.12.2019 року наданої АБ КБ «ПриватБанк» вбачається, що у ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 хххххх2963 у валюті гривня та Державною виконавчою службою накладено арешт по даному рахунку.

Отже, державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується заробітної плата ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 2 статі 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на те, що на рахунок заявника, з якого він просить зняти арешт, дійсно зараховується заробітна плата, та зважаючи на граничний розмір відрахувань із заробітної плати, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що накладений на рахунки в банку арешт унеможливлює отримання заробітної плати ОСОБА_1 скарга підлягає задоволенню в частині відновлення порушених оскаржуваною цією постановою прав заявника, зокрема в частині скасування постанови в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме заробітної плати, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 хххххх2963 у АТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 7,12, 13, 76-89, 447-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Клопотання заявника задовольнити поновити строк на подання скарги.

Постанову головного державного виконавця Звенигородського ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лужанської О.О. від 14.11.2019 року про арешт коштів боржника скасувати у частині накладення арешту на грошові кошти, а саме заробітну плату, що міститься на рахунку № НОМЕР_1 хххххх2963 у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

У іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лисянський районний суд Черкаської області.

Суддя Г.М.Яценко