Справа № 523/745/19
Провадження №2/523/630/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"25" лютого 2020 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В. В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2 ), який під час розгляду справи уточнив та просив зобов`язати відповідача розірвати з ним договір про надання послуг з працевлаштування та повернути сплачені ним кошти в розмірі 41 016, 00 грн., а також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що він з відповідачем уклав усний договір про надання послуг з працевлаштування у Швеції відповідно до умов якого 04.07.2018р., позивачем було перераховано аванс в розмірі 29 400, 00 грн. зі сплатою комісії банку в розмірі 294, 00 грн., решту суми в розмірі 11 200, 00грн. зі сплатою комісії банку в розмірі 122, 00 грн. ним було перераховано відповідачу 26.09.2018р., а відповідач взяв на себе зобов`язання надати усі послуги терміном до 24.09.2018р. Однак відповідач зобов`язань за договором не виконав та на вимогу позивача сплачені кошти не повернув, в зв`язку з чим просить його позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час його проведення повідомлений належним чином (а.с.73), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, відзив на позов не подавав.

Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував в судовому засіданні позивач.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, встановлено, що 04.07.2018р. відповідно до чеку № 2754 ОСОБА_1 , здійснив переказ коштів в розмірі 29 400,00 грн. на ім`я ОСОБА_2 з призначенням платежу - «поповнення» та згідно заяви на відправку переказу 26.09.2018р. здійснив переказ коштів в розмірі 11 200, 00грн., з призначення платежу - «допомога родичам» (а.с.5).

Відповідно до листа АТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1 , через POS - термінал (чек № 2754) було поповнено банківський рахунок, який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_1 на суму грошових коштів в розмірі 29 400, 00 грн.

В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою - другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За нормами ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано будь-яких доказів на укладання договору про надання послуг, який повинен бути укладений у письмовій формі, а тому не можливо визначити сторони, предмет, ціну договору, строки виконання договору, тобто відсутнє належне підтвердження погодження істотних умов договору про надання послуг.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , про розірвання договору про надання послуг та повернення коштів задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що не зрозуміло чи було позивачем укладено договір з фізичною особою, чи з фізичною особою-підприємцем, суд звертає увагу на те, що договір між фізичними особами на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, повинен також укладатись в письмовій формі.

В частині стягнення на користь позивача моральної шкоди за порушення умов договору суд також приходить до висновку про те, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки стягнення моральної шкоди в договірних правовідносинах можливо, якщо це прямо передбачено Законом або договором. Проте договір про надання послуг між позивачем та відповідачем не укладався, а Глава 63 ЦК України не передбачає стягнення моральної шкоди при невиконанні або неналежному виконанні договору про надання послуг.

Керуючись ст.ст. 208, 509, 638, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 95, 141, 259, 263-265, 268, 280-283, 353, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 (який зареєстрований: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (який зареєстрований: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ), про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Повне судове рішення складено 02.03.2020 року.

Суддя: