П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року місто Київ

справа № 757/3270/18-ц

провадження №22-ц/824/13549/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 18 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Матійчук Г.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва, третя особа: Комунальна корпорація «Київавтодор» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 14 січня 2017 року о 14 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_1 , рухалась у другій смузі Набережного шосе м.Києва, зі швидкістю не більше 50 км. В той же час у першій та другій смузі руху автомобілів знаходилась велика кількість пісчано-снігової суміші, що було скинуто з тротуару та першої смуги снігоприбиральними автомобілями на проїжджу частину під колеса автомобілів, щоб вони її розбили і при плюсовій температурі вона танула, а не вивезено до спеціалізованого місця. Попереджувальних знаків про будь-які дорожні роботи не було. Проїжджаючи ділянку шляху біля мосту Патона в напрямку Подолу, була брила із спресованого снігу заввишки 50-70 см. Оскільки у першій та третій смузі рухались інші автомобілі, вона не змогла безпечно різко змінити напрямок руху, та застосувала гальмування, але все таки не змогла безпечно уникнути наїзду на снігову перешкоду, від чого її автомобіль розвернуло.

Після зіткнення з сніговою перешкодою автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень передньої частини автомобіля. Після даної пригоди позивач повідомила про ДТП по телефону гарячої лінії 102. Поліція прибула на місце пригоди о 16 годині, був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача за порушення п.12.1 та п.12.3 ПДР України.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 23 березня 2017 року, яка набрала законної сили, провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закрите у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Суд дійшов висновку, що в діях позивача не вбачається не відповідність вимогам п.12.1 та п.12.3 ПДР України, оскільки позивачем було вжито усіх можливих заходів для уникнення зіткнення з перешкодою, що виникла.

Згідно звіту № 2017-04-06 про визначення вартості матеріального збитку, проведеного ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС», вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_1 складає 25867 грн.99 коп.

Автомобільна дорога де сталася ДТП, Набережне шосе в м.Києві, біля мосту Патона в напрямку Подолу перебуває на балансі КП «Київавтодор», яка створена згідно з рішенням Київської міської ради від 14 березня 2002 року № 321/1755 «Про комунальну корпорацію «Київавтодор» та є правонаступником Київського комунального об`єднання по експлуатації автомобільних шляхів та споруд на них «Київміськгідрошляхміст». Корпорація входить до сфери управління виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Корпорація здійснює технічний нагляд, утримання та ремонт автомобільних шляхів та шляхово-транспортних споруд на них, мереж зовнішнього освітлення вулиць. В свою чергу КК «Київавтодор» поклало обов`язок утримувати в належному стані даний відрізок дороги на Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва. Згідно із статусом КК «Київавтодор» є органом, який контролює та координує діяльність відповідача.

Неправомірне переміщення відповідачем (перекидання) льоду та снігу на проїжджу частину та порушення правил щодо вивезення снігу, не встановлення будь-яких тимчасових попереджувальних чи огороджувальних знаків при виконанні дорожньо-експлуатаційних робіт та залишення (не усунення) перешкод дорожньому руху, невиконання відповідачем обов`язків передбачених законами, зокрема ст.ст.9, 12 Закону України «Про дорожній рух», п.5, 11 Єдиних правил утримання автомобільних доріг, п.3.1.14, п.3.1.19 ДСТУ 3587-97, п.5.6 Розпорядження КМДА «Про заходи щодо ліквідації снігових наметів та ожеледиці в місті Києві» від 29 грудня 2009 року № 1470, Правилами благоустрою міста Києва, що затверджені рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25 грудня 2008 року, бездіяльність КК «Київавтодор» щодо контролю підпорядкованому йому підприємству та дії КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва, що полягають у невиконання своїх законних обов`язків та не дотримання чинного законодавства, призвели до настання шкоди позивачу.

Крім того, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, спричинених позивачу у ДТП, пов`язаних, у зв`язку з цим, вимушених змін в її житті, зокрема в роботі, спілкуванні з рідними та оточуючими, неможливість вести звичний спосіб життя, зокрема керувати та обслуговувати власний автомобіль, який до цього часу є пошкодженим. Моральні страждання були посилені і тим, що в салоні автомобіля знаходилась малолітня дочка позивача. Моральну шкоду позивач оцінила в 5000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 18 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 25867 грн.99 коп.

Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 1633 грн.80 коп.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва подав апеляційну скаргу, в який просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального і процесуального права. Відповідач звертає увагу на те, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції не було взято до уваги та враховано відсутність будь-яких доказів позивача того, що снігова перешкода (брила пісчано-снігової суміші) утворилася саме з вини відповідача. Також судом не було враховано відсутність доказів наявності протиправної поведінки відповідача та причинного зв`язку між ДТП та протиправною поведінкою відповідача. Крім того, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність постанови про адміністративне правопорушення та притягнення до відповідальності винної особи, що виключає можливість покладення на відповідача відповідальності за заподіяні позивачеві збитки.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 не оскаржується, а тому у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім того, просила стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем за подачу відзиву на апеляційну скаргу в сумі 3003 грн., поштові витрати в сумі 93 грн.20 коп. У відзиві, зокрема, посилається на те, що відповідачем не надано доказів того, що на ділянці, де сталася ДТП, працювала снігоприбиральна техніка відповідача, не надав шляхові листи, не надав докази того, що вивезення снігу з головних магістралей було здійснено у відповідності до Правил благоустрою міста Києва, не надав докази того, що на цій ділянці дороги було позначено дорожніми знаками, огороджувальними чи направляючими засобами наявність перешкод у вигляді пісчано-снігової суміші, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 14 січня 2017 року на Набережному шосе в м.Києві сталась ДТП. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила наїзд на снігову брилу заввишки 50-70 см, яка знаходилась на другій смузі дороги, по якій рухалась позивач на автомобілі.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 23 березня 2017 року у справі №757/4273/17-п провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення. Судом установлено, що ОСОБА_1 рухалася в другій полосі, яка не була очищена від снігу, зі швидкістю 50 км/год. Проїжджаючи ділянку шляху біля мосту Патона в напрямку Подолу, враховуючи ситуацію, почала гальмувати, побачивши на дорозі брилу із пресованого снігу заввишки 50-70 см. Оскільки в першій та третій смузі рухались інші автомобілі вона не змогла безпечно, різко змінити напрямок руху та застосувала екстрене гальмування, але уникнути наїзду на вказану перешкоду не змогла. Після зіткнення автомобіль розвернуло на іншу смугу. Покази водія ОСОБА_1 , що є узгодженими та послідовними, підтверджуються фото та відеоматеріалами, які додані до матеріалів справи.

Автомобільна дорога, де сталася ДТП, перебуває на балансі КК «Київавтодор», яка створена згідно з рішенням Київської міської ради від 14 березня 2002 року № 321/1755 «Про комунальну корпорацію «Київавтодор» та є правонаступником Київського комунального об`єднання по експлуатації автомобільних шляхів та споруд на них «Київміськгідрошляхміст», згідно інформації з сайту Київської міської державної адміністрації за посиланням:https:// kivavtcdor.kyivcsty.gov.ua/content/pro-nas html.PrsntVersion. Корпорація входить до сфери управління виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), здійснює технічний нагляд, утримання та ремонт автомобільних шляхів та шляхово-транспортних споруд на них, мереж зовнішнього освітлення вулиць. В свою чергу КК «Київавтодор» поклало обов`язок утримувати в належному стані відрізок дороги на якому сталась ДТП на КП «Шляхово-експлуатаційне управлення по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва, однак згідно зі статутом КК «Київавтодор» є органом, який контролює та координує діяльність відповідача.

Внаслідок ДТП автомобілю «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності позивачу, завдано механічних пошкоджень, які зафіксовані у звіті про визначення вартості матеріального збитку, та визначено вартість матеріальних збитків, завданих з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, яка становить 25867 грн.99 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відсутні заперечення відповідача щодо вимог пред`явлених позивачем саме до нього, як відповідальної особи за вказаний відрізок дороги, тому КП «Шляхово - експлуатаційне управлення по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва є належним відповідачем у справі. Відповідач є балансоутримувачем вулично-дорожньої мережі на вул..Набережне шосе в м.Києві, саме це підприємство здійснює контроль і виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення. Відповідач не забезпечив безпечний рух транспорту на ділянці дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, допустив залишення на проїжджій частині дороги перешкод у вигляді переміщеного снігу/льоду, не встановив будь-яких попереджувальних знаків, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль, чим позивачу заподіяно збитків на суму 25867 грн.99 коп.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених судом обставинах та відповідає вимогам матеріального права.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка завдала.

Згідно з п.4 ч.1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та ін..

Згідно з ч.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за експлуатацію та облаштування автомобільних доріг зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; по закінчення робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести х у стан, що забезпечує безперешкодний безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження тощо.

У ч.1 ст.24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до п.2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постаново Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, ремонту і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ним органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити, невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (п.11 розділу 2 «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Єдиних правил).

Правилами благоустрою міста Києва, затверджені рішенням Київської міської ради №1051/1051 від 25 грудня 2008 року, забороняється скидати сніг з тротуарів на проїзну частину вулиці після завершення робіт по їх механізованому прибиранню, сніг підлягає вивезенню з головних магістралей на місця, визначені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради.

Судом установлено, що КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва, як уповноважена КК «Київавтодор» особа, є балансоутримувачем ділянки дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля позивача, а тому повинен здійснювати постійний контроль за станом дороги, усувати перешкоди у дорожньому русі, у разі виникнення перешкод, які неможливо негайно усунути, невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями або обмежити рух.

Також, судом установлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок наїзду автомобіля позивача на снігову перешкоду (брила із пресованого снігу). Постановою Печерського районного суду м.Києва від 23 березня 2017 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Приймаючи таке судове рішення, суд виходив із того, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідності вимогам п.12.1 та п.12.3 ПДР України, оскільки водієм було вжито усіх можливих заходів для уникнення зіткнення з перешкодою, що виникла.

Внаслідок наїзду на снігову перешкоду автомобіль належний позивачу був пошкоджений.

Отже, встановивши, що автомобіль позивача був пошкоджений внаслідок наїзду на снігову перешкоду, яку відповідач відповідно до своїх обов`язків повинен був негайно усунути, а у разі неможливості це зробити, невідкладно позначити про наявність перешкод у дорожньому русі, чого відповідач не зробив, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладення відповідальності за завдані позивачу збитки на відповідача.

Належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності своєї вини у заподіянні збитків позивачу відповідачем, у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦЦПК України порядку, суду не надано. Відсутність постанови про притягнення до відповідальності працівників відповідача за невиконання обов`язків щодо створення безпечних умов руху на ділянці дороги, на якій сталась ДТП за участю автомобіля позивача, не звільняє відповідача від відповідальності за заподіяні позивачу збитки і не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта в тій частині, що пошкодження автомобіля позивача сталося з вини самої позивачки ОСОБА_1 , яка допустила порушення п.12.1 та 12.3 ПДР, що підтверджується складеним відносно неї протоколом, є безпідставними, оскільки спростовуються постановою Печерського районного суду м.Києва від 23 березня 2017 року, з якої слідує, що водієм було вжито усіх можливих заходів для уникнення зіткнення з перешкодою, що виникла. Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження існування у позивача об`єктивної можливості завчасно виявити перешкоду.

Відповідно до ст.22 ЦК України особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з абз.2 ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір матеріального збитку, заподіяного позивачці ОСОБА_1 , через пошкодження її автомобіля, складає 25867 грн.99 коп..

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позивачем доведено те, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений її автомобіль, для відновлення стану якого вона мусить зробити витрати. Відповідачем зазначені обставини не спростовані, та не доведено відсутність його вини у заподіянні збитків позивачеві.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування підстав для стягнення з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва, на користь позивачки ОСОБА_1 25867 грн.99 коп. на відшкодування завданої їй майнової шкоди і відповідних витрат у вигляді витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в сумі 800 грн., поштових витрат в сумі 129 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 704 грн.80 коп.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, яке б давало підстави для скасування оскаржуваного судового рішення,

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення суду першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд виходить з наступного.

До відзиву на апеляційну скаргу позивачкою ОСОБА_1 надані наступні документи: договір № 01/11/29 про надання правничої (правової) допомоги, укладений 2 листопада 2020 року між АБ «Романчук та колеги» та ОСОБА_1 ; акт № 01/11/20 приймання-передачі наданої правничої допомоги; дублікат квитанції про сплату ОСОБА_1 3003 грн. АБ «Романчук та колеги». Адвокатом виконані наступні роботи: вивчення матеріалів справи та апеляційної скарги, складання відзиву на апеляційну скаргу, загальна вартість наданих послуг складає 3000 грн.

Надані позивачем документи дають підстави вважати доведеним розмір витрат позивача на правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Крім того, позивачка ОСОБА_1 понесла поштові витрати, пов`язані з направленням відзиву на апеляційну скаргу учасникам справи, в загальній сумі 93 грн.20 коп. Такі витрати пов`язані з розглядом справи.

Так як у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням наведено, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 18 березня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м.Києва на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу та поштові витрати в загальній сумі 3096 грн.20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус