РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11602/17

пр. № 2/759/161/20

26 лютого 2020 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Величко Т.О.,

при секретарі Штанько В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненко Дмитро Олександрович, ОСОБА_2 про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно,визнання права власності

встановив:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненко Дмитро Олександрович, ОСОБА_2 про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання права власності.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач, представники позивача вказували, що 26.10.2016року між ОСОБА_2 , від імені якої, на підставі довіреності, що посвідчена 10.11.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С за № 2575, діяв ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та - ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 було укладено договір безпроцентної позики на суму 186 758 (сто вісімдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок. В якості забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, між Позивачем та Відповідачем 2 було укладено Договір іпотеки від 26.10.2016 року, у відповідності до якого в іпотеку було передано трикімнатну квартиру загальною площею - 60,61 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Додатково, в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, було укладено Договір поруки з ОСОБА_4 . Визначений Договором позики кінцевий строк повернення грошових коштів був визначений - не пізніше 26 квітня 2017 року, місце виконання зобов`язань (повернення грошових коштів): АДРЕСА_3 . Згідно з графіком розрахунку за договором позики від 26 жовтня 2016 року. Позивачем було сплачено Відповідачу наперед 7 293, 00 (сім тисяч двісті дев`яносто три) гривень за перший місяць позики та 7 293, 00 (сім тисяч двісті дев`яносто три) гривень за другий місяць позики, що в сукупності становило 14 586, 00 грн. Вказував, що 19.12.2016 року між Позивачем та Відповідачем 2 була укладена Додаткова угода № 1 до Договору позики від 26 жовтня 2016року, на суму грошей у розмірі 131 500, 80 (сто тридцять одна тисяча п`ятсот) гривень, 80 копійок. Загальна сума грошових коштів, отриманих позичальником на підставі додаткової угоди №1 від 19,12.2016 року до Договору позики від 26 жовтня 2016 року складала 131 500, 80 (сто тридцять одна тисяча п`ятсот) гривень 80 копійок.Умови повернення позики не були змінені, кінцевий строк погашення: 26 квітня 2016 року, місце виконання зобов`язання: АДРЕСА_3 .

Позивач вказував, що відразу, згідно графіку розрахунку за договором позики від 26 жовтня 2016 року Позивачем на користь Відповідача 2 було сплачено 7 293, 00 (сім тисяч двісті дев`яносто три) гривень за третій місяць позики та згідно графіку розрахунку за Додатковою угодою № 1 від 19.12.2016 року 6 978, 80 (шість тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень, що в своїй сукупності склало 14 271.80 грн. Сума залишку грошових коштів за договором позики 26 лютого 2017 року складала 289 403,00 (Двісті вісімдесят дев`ять тисяч чотириста три ) гривні.

Представники позивача вказували, що приймаючи до уваги похилий вік ОСОБА_1 , її син ОСОБА_4 03.05.2017 року повідомив представника Відповідача, що всі остаточні дії по поверненню позики будуть здійснюватися виключно через ОСОБА_4 як поручителя за зобов`язаннями ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_4 повідомив, що у лютому 2017 року та у подальшому до квітня 2017 року у нього не було коштів щодо поверення позики, а тому він з метою врегулювання питання поверення коштів, у зв"язку із їх тимчасовою відсутністю щодо здійснення чергового платежу, ОСОБА_4 намагався зв`язатися з самою ОСОБА_2 , проте за вказаною в договорі позики адресою її виявити не вдалось. Приймаючи до уваги вимоги Договору позики стосовно місця виконання зобов`язань за вказаною в Договорі позики адресі, а саме: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_3 , що повернення позики буде проводитися виключно за адресою, вказаною в Договорі позики та запропонував організувати зустріч з ОСОБА_2 .

Представник позивача ОСОБА_4 вказував, що після закінчення строку погашення остаточної частини боргу згідно основного Договору позики від 26.10.2016 року після 26 квітня 2017 року почав шукати зустрічі та писав звернення до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 письмово та шляхом телефонних дзвінків,які були залишені Відповідачем 2 без уваги, від виконання особистої зустрічі з ОСОБА_4 вони ухилялись.

Представник позивача ОСОБА_4 повідомив, що ним та Позивачем, приймаючи до уваги настання терміну повернення грошових коштів, а також розуміючи можливість здійснення Відповідачем 2 заходів стосовно стягнення заборгованості, в тому числі і шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, з"явились за місцем виконання зобов`язання, а саме: АДРЕСА_3 . Проте, за результатом особистої зустрічі з мешканцями вказаної адреси, а також спілкування з сусідами, з`ясувалось, що за вказаною адресою проживають інші люди, які своє відношення до Відповідача 2 спростовують.

Представник позивача ОСОБА_4 вказував, що зважаючи на можливість погашення позики шляхом внесення грошових коштів на депозитний рахунок нотаріуса, ОСОБА_4 звернувся з зазначеним клопотанням до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дуленко О.О.. який здійснював посвідчення Договору іпотеки, проте, нотаріус відмовилась від забезпечення такої можливості Позивача, та відправив з`ясовувати всі дії з ОСОБА_3 , бо він її постійний клієнт і вона не хоче з ним втрачати гарні стосунки.

Представник позивача ОСОБА_4 вказував, що з метою остаточного врегулювання наявної заборгованості в розмірі за договором позики в розмірі 289 403,00 грн, 10.06.2017 року ОСОБА_4 був здійснений повторний виїзд за адресою, вказаною в договорі позики, як місце виконання зобов`язань, проте, з`ясувалось, що там постійно проживає громадянин ОСОБА_6 , який спростовує свої причетність до будь-яких договорів позик, а також відмовився отримати грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за договором позики.

Представник позивача ОСОБА_4 вказуваву,що відповідно до ч.1 ст.613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Представник позивача ОСОБА_4 вказує, що таким чином позивач не міг виконати свої обов`язки по сплаті коштів через прострочення кредитора, після 26.04.2017 року, що свідчить про незаконність реєстрації права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем.

Представник позивача ОСОБА_4 вказує, що станом на теперішній час йому відомо, що вищевказаним громадянином, 11.06.2017 року була подана заява до правоохоронних органів по нібито факту загроз особистого характеру ( № в ЄРДР 0006230).

Представник позивача ОСОБА_4 вказував, що 13.06.2017 йому стало відомо, що державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненко Дмитром Олександровичем (далі - Відповідач 1), було вчинено реєстраційну дію стосовно оформлення права власності на належну Позивачу квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . на користь ОСОБА_2 . За інформацією, що міститься в Реєстрі речових прав на нерухоме майно підставою для оформлення права власності на належну йому квартиру були на ступні документи: договір іпотеки, серія та номер: 1436, виданий 26.10.2016, видавник: приватний нотаріус КМНО Дуленко О.О.: вимога про усунення порушень та повідомлення про отримання, серія та номер: б/н, виданий 03.05.2017, видавник: ОСОБА_2.

Представник позивача ОСОБА_4 вказує, відповідні дії іпотекодержателя щодо вжиття заходів стосовно оформлення права власності на належну йому квартиру такими, що не відповідають вимогам та принципам закону, а дії реєстратора незаконними та такими, що підлягають скасуванню .

Представник позивача ОСОБА_4 вказує, що правовою підставою дія реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержатедю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Водночас, в Реєстрі речових прав на нерухоме майно як на підставу для реєстрації прав власності на належну мені квартиру. Відповідачем 1 зазначено: - договір іпотеки, серія та номер: 1436, виданий 26.10.2016, видавник: приватний нотаріус КМНО Дуденко О.О., хоча У відповідності до вимог ст.37 Закону України «Про іпотеку» прямо вказано, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержатедю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Представник позивача вказував, що Позивачем та ОСОБА_4 , як поручителем за зобов`язаннями Позивача, неодноразово вживались заходи щодо виконання зобов`язання належним чином за місцем, вказаним в Договорі позики, тобто за адресою Відповідача 2: АДРЕСА_3 після 26.04.2017 року, у зв"язку із відсутністю коштів на погашення чергових платежів починаючи до 26.02.2017 року. Водночас, враховуючи відсутність за вказаною адресою Відповідача 2, або будь-якого з уповноважених ним представників, які могли б прийняти виконання зобов`язання за Договором позики, після 26.04.2017 року, єдиним наслідком таких дій Позивача та ОСОБА_4 стало подання громадянином, який там проживав та назвався ОСОБА_6 , заяви до правоохоронних органів, яка була внесена в ЄРДР під номером 0006230.

Представник позивача вказував, що частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов`язання та або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В ньому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Представник позивача вказував , що за даними Реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачем 1 було прийнято рішення про реєстрацію права власності на належну позивачу квартиру на підставі вимоги про усунення порушень та повідомлення про отримання, серія та номер: б/н, виданий 03.05.2017, видавник: ОСОБА_2. Водночас, варто звернути увагу суду на той факт, що мною, як позичальником та іпотекодателем не отримувалось будь-яких вимог про порушення зобов`язання та про застосування такого способу звернення стягнення на предмет Іпотеки, як оформлення права власності інотекодержателем, хоча і розуміючи предмет та сутність укладених мною Договору позики та Договору іпотеки, передбачалось настання таких наслідків. Саме, приймаючи до уваги можливість настання негативних для позивача наслідків, як ним так і безпосередньо фінансовим поручителем за моїми зобов`язаннями - ОСОБА_4 , після закінчення строку погашення позики, вживалися активні заходи стосовно погашення заборгованості, проте, у зв`язку з протидією Відповідача 2 та зазначення ним фіктивної адреси місця виконання зобов`язань, такі заходи не призвели до позитивного вирішення ситуації.

Представник позивача вказував, що не зрозуміло з яких причин Відповідачем 1 було здійснено реєстрацію права власності на користь Відповідача 2 на підставі вимоги про усунення порушень та повідомлення про отримання, серія та номер: б/н, виданий 03.05.2017, видавником якої була ОСОБА_2 , так як дана громадянка жодного відношення до його відносин з Відповідачем 2 не має і ніколи не мала, жодних угод чи договорів з громадянкою ОСОБА_2 вона укладала.

Згідно з ст. ст.35,36,37 Закону України "Про іпотку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке с предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог Іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержатедю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.Частиною 3 статті 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Водночас, станом на теперішній час залишається невідомим, чи здійснювалась така оцінка Ігготекодержателем, за якою вартістю він набув належну позивачу квартиру у власність, так як розмір його заборгованості за договором позики становив 289 403,00 гри., що є значно меншою сумою, а ніж вартість трикімнатної квартири у м. Києві.

Представник позивача вказував, що згідно звіту про незалежну оцінку від 02 лютого 2018 року, ринкова вартість спірної квартири станом на 12 червня 2017 року складала 1 448 000, 00 (один мільйон чотириста сорок вісім тисяч) 00 коп. У зв`язку з вказаним, позивач допускаються обґрунтовані підозри, що таким чином, Відповідачем 2 або її уповноваженим представником, спільно з нотаріусом навмисно були вжиті заходи щодо ухилення від забезпечення позивачу або ОСОБА_4 можливості здійснити погашення залишку суми заборгованості з метою привласнення належної мені квартири.

Представник позивача вказував, що після виявлення факту внесення в Реєстр речових прав на нерухоме майно запису про перехід права власності на належну позивачу квартиру до Відповідача 2, на її прохання, ОСОБА_4 було вжито заходів стосовно ознайомлення з підставами здійснення такої дії Відповідачем 1. проте ним було з`ясовано, що жодної фактичної адреси, окрім адреси реєстрації 01004. м. Київ . Печерський район, вул. Велика Васильківська, будинок 13 , Київська філія комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» не має. Також ОСОБА_4 повідомили, що дана юридична особа тут знаходиться тільки номінально, фактичне ж місцезнаходження її не відоме.

Також, згідно з п.11 прим.1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор невідкладно з моменту отримання відповідної заяви про реєстрацію прав, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву, при цьому позивач жодних повідомлень від державного реєстратора, стосовно переоформлення права власності на належну позивачу квартиру не отримувала.

У судовому засіданні позивач та представники позивача позовні вимоги підтримали та просии позов задовольнити, на підставі наданих суду доказів. Представник позивача ОСОБА_4 повідомив, що він займається підприємницкою діяльністю, продає товари на ринку, що у зв"язку із народженням у нього доньки та терміновою потребою у грошах, на ринку йому повідомили, що є люди яки можуть кредитувати. Представник позивача ОСОБА_4 повідомив, що він познайомився із ОСОБА_3 , останній погодився його кредитувати, але за умови передання в іпотеку нерухомого майна. Представник позивача ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_3 оглянув квартиру позивача та погодився надати позику. Вказував, що прибув разом із позивачем до офісу приватного нотаріуса КМНО О.О. Дуленко, де ОСОБА_3 повідомив щодо позику може надати його дружина ОСОБА_2 , на умовах вказаних у договорі позики . Представник позивача вказує, що грошові кошти були потрібні саме йому, грошові кошти потрібні були терміново, а тому його матір, позивач погодилася на умови Договору позики, його мати та він дійшли згоди, що предмет іпотеки за домовленістю сторін коштує 200000,00 грн, без проведення оцінки, хоча знали, що предмет іпотеки міг коштувати значно більше та погодилися на умови Договору позики від 26.10.2016 року з укладенням Договру іпотеки на цих умовах передбачених цими договорами, оскільки грошві кошти були потрібні терміново, а установи Банків так швидко кредит не надали.

Позивач та представник позивача ОСОБА_5 вказував, що в день укладення Договору позики та Додаткової угоди №1 до договору позики, за усною домовленістю між ним та ОСОБА_3 , що не відображено у договорах, була домовленість, що сума договору позики включає в себе відсотки за користування грошовими коштами, та одразу після передання йому грошових коштів у розмірі по Договору позики від 26.10.2016 року у розмірі 186 758,00 грон, він з цієї суми повернув відсотки у розмірі 7293,00 грн. та за Додатковою угодою до цього договору від 19.12.2016 року у розмірі 6978,80 грн.

Позивач та представник позивача ОСОБА_4 вказували, що для погашення чергових платежів станом не пізніше 26.02.2017 року за Договором позики та Додаткової угоди №1 до договору позики у ньго були відсутні кошти для внесення чергових сум, а тому після закінчення графіку кредитування на прикінці квітня 2017 року він почав шукати зустрічі із ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_3 , щоб укласти договір або домовитись про відтермінування поверення грошових коштів. Вказував, що поїхав у офіс ОСОБА_3 , та хотів домовитись про відтермінування повенення грошових коштів, але ОСОБА_3 не погодився на його пропозицію, та запропонував умови повернення, які були неприйнятні для позивача. Вказував, що всі інші намагання переговорити із ОСОБА_2 щодо відтермінування строку поверення коштів результату не надали.

Позивач вказував, що поїхав за місцем виконання договору позики АДРЕСА_3 , та намагався повернути всю суму боргу, але двері ніхто не відчинив. Потім представник позивача ОСОБА_5 , поїхав до офісу приватного нотаріуса КМНО Дуленко О.О., та просив не вчиняти реєстраційні дії щодо його квартири на користь відповідача, оскільки збирається віддати борг , але нотаріус на це не погодилась.

Позивач вказує, що Договір іпотеки від 26.10.2016 року, забезпечував, лише борг за Договром позики від 26.10.2018 року у розмірі 186 758,00 грн, предмет іпотеки був оцінений сторонами цього договру у 200 000,00 грн, що є значно нижчим, ніж ринкова ціна предмету іпотеки, а тому відповідач задовольнив свої вимоги на предмет іпотеки, який коштує набагато більше ніж борг, який існує за договором позики від 26.10.2016 року та Додатковою угодою №1 до цього Договору позики від 09.12.2016 року., а тому підтримує позов просить суд позов задовольнити ( а.с.3-9 т.2), визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35639110 від 13.06.2017 12:07:04, прийняте державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненком Дмитром Олександровичем, стосовно реєстрації права власності на трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_2 . Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 20873311 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру загальною площею - 60,61 кв.м.» що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача Державний реєстратор Київської філії пального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненко Д.О. проти позову заперечував, подав відзив на позовну заяву, вказує, що 13.06.2017 рок,у ним, державним реєстратором Київської філії пального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненко Д. О. була розглянута заявка щодо державної реєстрації права власності за №22711555, яка подана ОСОБА_3 за довіреністю від ОСОБА_2 . Після перевірки документами поданих разом із заявою, ним, відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, було прийнято рішення щодо державної реєстрації проведення переходу права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Дуленко О.О. за №1436, від 26.10.2016 року, та вимоги про усунення порушень та повідомлення про отримання від 03.05.2017 року. Реєстрація проводилась відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Документи подані заявником ним були перевірені, підстав для відмови відповідно до ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових трав на нерухоме майно та їх обтяжень» ним не було виявлено. Вважає, що рішення про реєстрацію права та їх обтяжень №35639110, їід 13.06.2017 року прийнято ним із додержанням чинного законодавства та відповідає вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та Порядку державної реєстрації речових прав -1 нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Представник відповідача: ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву та вказує, що позивач вважає порушеним його право з підстав, що Позивач (представник) намагався сплатити борг, проте відповідач ОСОБА_2 ухилялася одержання належного за договором позики, що забезпечений іпотекою; Нотаріус відмовив позивачу у внесенні коштів на депозит у якості виконання грошового в`язання, що призвело до невиконання грошового зобов`язання ;Позивач не знайшов реєстратора за адресою місця знаходження; у витязі про реєстрацію права власності видавником вимоги про усунення порушень вказана ОСОБА_2 ; Позивач та його представник не отримували повідомлення про намір відповідача ОСОБА_2 звернути стягнення на предмет іпотеки. Позивачу невідомо про оцінку, на підставі якої здійснювалися реєстраційні дії , вартість предмету іпотеки вище ніж борги, які він визнає. Відповідач вважає позов безпідставним, таким, що не ґрунтується на належних доказах та не містить посилень на норми права, що регулюють правовідносини сторін. При цьому Позивач приховує певні факти, вибірково цитує законодавство лише у вигідній йому частині, приховує обставини, що свідчить про зловживання правом. Вказане обґрунтовую наступним.

Вказував, що позивачем не надано жодних доказів того, що позивач (його представник) пропонував, і відповідач відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником. Заяви представника Позивача, що він з`являвся за адресою: АДРЕСА_3 для того, щоб віддати борг, не заслуговують на увагу, оскільки у позові представник позивача вказує «З метою врегулювання проблемних питань, які виникли у зв`язку з тимчасовою затримкою дійснення чергового платежу, ОСОБА_4 намагався зв`язатися з самою ОСОБА_2 , проте за вказаною в договорі позики адресою її виявити не вдалось». Тобто представник Позивача особисто визнає, що метою його візиту було «врегулювання», а не виконання обов`язання, позивач чотири рази вносив кошти у часткове погашення боргу, що доводиться Додатком до договору позики. Дані події відбувалися за адресою: АДРЕСА_9 (місцезнаходження представника Відповідача за довіреністю ОСОБА_3), виконання зобов`язання за даною адресою не викликало у сторін жодних суперечок; тобто за відсутністю «проблемних питань» позивач та його представник виконували грошове зобов`язання за зручною для сторін адресою: АДРЕСА_9 . Даний факт Позивач не заперечує. Бажання «завітати» на квартиру кредитора - без домовленості, без повідомлення, у порушення всіляких звичаїв ділового обороту - у представника позивача ОСОБА_4 утворилося внаслідок його фінансових проблем, про що він і вказує особисто у позовній заяві. Позивач або його представник не надали жодної інформації коли та у який час, за якою домовленістю він знаходився за адресою: : АДРЕСА_3 .Позивач жодним чином не довів, що мав намір та кошти виконати грошове зобов`язання, яку саме суму боргу він намагався віддати, а тому сам текст позовної заяви свідчить, що позивач та його представник не пропонували Відповідачеві прийняти належне виконання та не доведений факт прострочення кредитора.

Представник відповідача вказував, що Договір позики укладено у простій письмовій формі. Законодавством України не встановлений обов`язок приватного нотаріуса приймати гроші на депозит в рахунок погашення їюргу, оскільки це є послугою за домовленістю між клієнтом та нотаріусом. Відмова певного нотаріуса (при цьому сам факт такої відмови не доведений позивачем) не є обставиною, що унеможливлює право боржника внести кошти в депозит нотаріуса, оскільки у Київському міському нотаріальному окрузі м. Києва багато нотаріусів, які надають послугу з прийму грошей в депозит відповідно до ст.537 ЦК України. Дані докази свідчать про те, що позивач мав можливість безперешкодно внести кошти в рахунок погашення грошового зобов`язання за договором позики, а викладення ним нічим недоведених обставин у позові є спробою замаскувати своє небажання виконати зобов`язання та сфальсифікувати обставини, які нібито вказують на прострочення кредитора.

Відповідач вказував, що відповідно до п. 111 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (Постанова КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127): «Про подання заяви державний реєстратор невідкладно з моменту отримання такої заяви за допомогою програмних засобів Державного реєстру прав повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Повідомлення власника об`єкта нерухомого майна здійснюється державним реєстратором у разі наявності в Державному реєстрі прав відомостей про електронну адресу власника як адреси для зворотного зв`язку шляхом надсилання на таку електронну адресу інформації в електронній формі про тип заяви, її реєстраційний номер, дату та час подання, прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові заявника з накладенням власного електронного цифрового підпису.» Позивач вважає, що реєстратор незаконно не повідомив його про надходження заяви про реєстрацію права власності, що є підставою позову. Проте, у позові посилається лише на перше речення вищенагаданої норми, ігноруючи те, що її виконання можливе лише за наявності відомостей про електронну адресу власника в Державному реєстрі. Доказів наявності відомостей про таку електронну адресу позивача у реєстрі не надав, а тому є безпідставними вимоги до Відповідача реєстратора Мироненка Д.О. з цього приводу.

Представник відповідача вказував, що твердження стосовно того, що позивач не знайшов реєстратора за адресою у Києві, взагалі не заслуговують на увагу, оскільки нічим не доведені та взагалі не стосуються предмету позову. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб КП «Центр реєстраційних послуг» код зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10 . Посилання на те, що у витязі про реєстрацію права власності видавником вимоги про усунення порушень вказана ОСОБА_2 не має правового значення, оскільки документально підтверджено, що вимогу спрямовувала ОСОБА_2 на підставі договорів, укладених позивачем саме зі ОСОБА_2 , право власності зареєстроване за ОСОБА_2 . Прошу звернути увагу на збіг імені та по батькові, що вказує на елементарну описку, допущену через звучність прізвищ ОСОБА_2 - ОСОБА_12 . У відповідності до Закону України «Про іпотеку» відповідачем ОСОБА_2 позивачеві ОСОБА_1 та поручителю ОСОБА_4 на адресу реєстрації їх місця проживання були направлені цінними листами письмові вимоги. На ім`я позивачки ОСОБА_1 цінним листом №964 від 03.05.2017 р. було спрямовано вимогу від 03.05.2017 р. про наявність боргу та необхідність виконання шового зобов`язання, а також наміри відповідача ОСОБА_2 звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем в рахунок погашення боргу.

Представник відповідача вказував, що відповідно до зворотного повідомлення дану вимогу на імя ОСОБА_1 11.05.2017 р. отримав за довіреністю її представник ОСОБА_4 . Дане також підтверджується відомостями з офіційного сайту ДП Укрпошта, що лист отримано представником за довіреністю . Дані докази повністю спростовують твердження позивача про необізнаність щодо вимоги про намір звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором.

Представник відповідача вказував, що відповідно до звіту про незалежну оцінку вартість предмету предмет іпотеки складає :47070 (шістсот сорок дев`ять тисяч сімдесят) грн . Відповідно до п. 2.1. Договору іпотеки сторони оцінили вартість предмету іпотеки в 200000,00 (двісті тисяч) грн. Відомості щодо пропозицій продажу аналогічних, як враховує позивач, об`єктів нерухомого майна не має правового значення, оскільки не спростовує офіційного документу - експертного висновку, а пропозиції ціни на сайтах не доводять дійсної ціни договорів купівлі-продажу.

Представник відповідача вказував, що Законом України «Про іпотеку» передбачене право іпотекодержателя у відповідності умов іпотечного договору набути права власності на предмет іпотеки за з підстав порушення умов основного договору боржником. Так відповідно до договору іпотеки від 26.10.2016 р. (розділ «терміни», п.1.1., п. 1.4. ) іпотекою забезпечуються виконання зобов`язання в повному обсязі, що виникли на підставі звору позики від 26.10.2016 р. з додатковою угодою №1 від 19.12.2016 р. Відповідно до - 4.6. договору іпотеки та п. 8 договору позики Іпотекодержатель зобов`язаний сплатити штрафні санкції у випадках та розмірах, передбачених Основним договором.

Представник відповідача вказував, що у позовній заяві Позивач визнає наявність простроченого боргу за договором позики, спростовує твердження позивача про протиправність задоволення вимог іпотекодержателя нотаріусом реєстрації права власності на предмет іпотеки, оскільки договір позики та Закон України «Про іпотеку» пов`язують виникнення у іпотекодержателя права на задоволення вимог наявності порушення іпотекодателем умов основного договору, виконання якого зпбезпечене іпотекою, навіть при частковому виконанні (п.8.8. договору іпотеки).

Представник відповідача вказував, що позивач припинив виконувати грошове зобов`язання з лютого 2017 р., після чого зник відповідача ОСОБА_4 повідомив, що на підставі довіреності буде представляти позивача та надав довіреність, що посвідчена 22 лютого 2017 р.ПНКМНО Манохіною Г.О. за №429 .

Представник відповідача вказував, що відповідно до вимоги від 03.05.2017 р., що отримана представником Позивача за довіреністю ОСОБА_4, грошове зобов`язання, заявлене до Позивачки ОСОБА_1 у відповідності до умов договору позики, складало 929 849,66 грн.

Представник відповідача вказував, що відповідно до п.8.11. Договору іпотеки всі повідомлення між Сторонами здійснюються у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів або телеграм. Крім того, відповідно до п.4.2.4. договору іпотеки позивач, після отримання вимоги відповідача, до моменту реєстрації переходу права власності мав право припинити звернення на заставлене майно шляхом виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання з врахуванням іпотекодержателю витрат та збитків.

Представник відповідача вказував, що позивач не надав доказів, що він звертався письмово до Відповідача ОСОБА_2 про незгоду з заявленими вимогами або про бажання виконати зобов`язання. Відсутність таких звернень з боку Позивача ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 обґрунтовано вважала з пред`явленими вимогами.

Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Судом встановлено, що 26.10.2016 між ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 10.12.1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка мешкає в АДРЕСА_3 , від імені якої, на підставі довіреності, що посвідчена 10.11.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. за № 2575. діяв ОСОБА_3 ,паспорт серії НОМЕР_3 виданий Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 11.12.1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . та - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 . яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (далі -Позивач) було укладено договір безпроцентної позики на суму 186 758 (сто вісімдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок.

Судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, між Позивачем та Відповідачем 2 було укладено договір іпотеки у відповідності до якого в іпотеку було передано трикімнатну квартиру загальною площею - 60,61 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Додатково, в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, було укладено Договір поруки з ОСОБА_4 . Визначений Договором позики кінцевий строк повернення грошових коштів був визначений - не пізніше 26 квітня 2017 року, місце виконання зобов`язань (повернення грошових коштів): АДРЕСА_3 . Згідно з графіком розрахунку за договором позики від 26 жовтня 2016 року, Позивачем було сплачено Відповідачу наперед 7 293, 00 (сім тисяч двісті дев`яносто три) гривень за перший місяць позики та 7 293, 00 (сім тисяч двісті дев`яносто три) гривень за другий місяць позики, що в сукупності становило 14 586, 00 грн.

Судом встановлено, що позивач не виконала умови Договору позики від 26.10.2016 року, не внесла чергові платежі до 26.02.2017 року та до 26.04.2017 року, також не внесла такі грошові кошти на депозитний рахунок будь-якого нотаріуса до 26.04.2017 року.

Судом встанволено, 19.12.2016 року між Позивачем та Відповідачем 2 була укладена Додаткова угода № 1 до Договору позики від 26 жовтня року, на суму грошей у розмірі 131 500, 80 (сто тридцять одна тисяча п`ятсот) гривень, 80 копійок., згідно якого позивач мала вносити відповідні суми до 26.02.2017 року, до 26.03.2017 року, до 26.04.2017 року.

Судом встановлено, що позивач не виконала умови Додаткової угоди №1 до Договору позики від 26.10.2016 року, не внесла чергові платежі до 26.02.2017 року та до 26.04.2017 року, також не внесла такі грошові кошти на депозитний рахунок будь-якого нотаріуса до 26.04.2017 року.

Судом встановлено, що загальна сума грошових коштів, отриманих позичальником на підставі Договору позики від 26 жовтня 2016 року складає 186 758,00 грн та на підставі додаткової угоди №1 від 19.12.2016 року до Договору позики від 26 жовтня 2016 року складала 131 500, 80 (сто тридцять одна тисяча п`ятсот) гривень 80 копійок. Судом встанволено, що Умови повернення позики не були змінені, кінцевий строк погашення: 26 квітня 2017 року, місце виконання зобов`язання: АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що згідно графіку розрахунку за договором позики від 26 жовтня 2016 року Позивачем на користь Відповідача 2 було сплачено 7 293, 00 (сім тисяч двісті дев`яносто три) гривень за третій місяць позики та згідно графіку розрахунку за Додатковою угодою № 1 від 19.12.2016 року 6 978, 80 (шість тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень, що в своїй сукупності склало 14 271,80 грн. Сума залишку грошових коштів за договором позики 26 лютого 2017 року складала 289 403, 00 (Двісті вісімдесят дев`ять тисяч чотириста три ) гривні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 повідомили представника Відповідача 2, що всі остаточні дії по поверненню позики будуть здійснюватися виключно через ОСОБА_4 , як поручителя за зобов`язаннями ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що позивач у справі та представник позивача у справ не надав суду докази, та не повідомив про підстави звільнення від доказування, що намагався повернути грошові кошти за вказаними Договром позики та додатковою угодою, з встановленою періодичністю - до 26.02.2017 року та усього боргу до 26.04.2017 року.

Судом встановлено, що позивач у справі не надав докази та не повідомив про підстави звільнення від доказування не надав суду докази, коли він почав звертатися до відповідача з метою врегулювання проблемних для позивача питань, щодо неможливості виконати умови договору щодо поверення грошових коштів. В який день та час намагався зв`язатися з самою ОСОБА_2 , та її чоловіком ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що позивч та представник позивача не довели доказами та не повідомили про підстави звільнення від доказування, що до 26.02.2017 року та до 26.04.2017 року, за місцем виконання Договору, саме: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 були відсутні, та відмовилась прийняти зобов"язання, такі факти не зафіксовані жодним засобом.

Судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_4 почав шукати зустрічі із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 письмово після 26.04.2017 року ( а.с.53-60 т.1) конверти датовані 04.05.2017 року, та які не вручені ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 , та ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Доказів про телефонні дзвінки суду не надано , а тому позивач не довів суду доказами, що відповідач ухилялась від прийняття виконання зобов"язання, у строки передбачені Договром.

Судом встановлено, що Договір позики від 26.10.2016 року та Додаткова угода №1 до цього Договору, або окремі його частини недійсними в установленому законом порядку не визначались.

Судом встановлено, що Договір іпотеки від 26.10.2016 року, або окремі його частини недійсними в установленому законом порядку не визнавались. Сторони договору дійшли істотних умов договору.

Судом встановлено, що позивач у справі та поручитель за Договром позики ОСОБА_4 , усвідомлюючи умови договору, ризики, які можуть настати у разі не виконання умов договору позики та про наслідки за Договром іпотеки, позиач дійшла згоди із відповідачем, щодо умов, так само сторони між собою за домовленістю дійшли згоди, що вартість предмету іпотеки, коштує меньше за ринковими цінами на час його укладення, але у зв"язку із необхідністю грошових коштів уклили вказані договори, а тому суд дійшов висновку, що позивач не довів доказами, що настали наслідки передбачені ч.1 ст. 613 ЦК України, оскільки таки дії почали вживатися позивачем лише 04.05.2017 року.

Судом встановлено, що згідно розділу 5 Договору іпотеки від 26.10.2016 року передбачені випадки звернення стягнення на предмет іпотеки, серед яких, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом встановлено, розділом 6 Договори іпотеки від 26.10.2016 року сторони цього Договору дійшли згоди та досягли істотних умов договору. Так згідно п.6.2. іпотекодержатель ОСОБА_2 надіслала на адресу позивача ОСОБА_1 ,.( а.с.101-104 т.1) вимогу про усунення порушень від 03.05.2017 року, вказана вимога, згідно зворотнього повідомлення отриимана ОСОБА_4 та стоїть підпис та дата 11.05.2017 року. Позивач у справі та представник позивача не довели належними доказами, що підпис не належить ОСОБА_11 , відповідні заяви та клопотання на стадії підготовчого судвого засілдання суду подані не були, а тому суд дійшов висновку, що довірена особа позивача, її син ОСОБА_11 був належним чином повідомлений про вручення йому вказаної вимоги 11.05.2017 року.

Судом встановлено, що позивач у справі та представник відповідача у справі не надали суду докази, що 11.05.2017 року, вони вжили заходи щодо повернення грошових коштів за Договром позики від 26.10,2017 року та Додаткової угоди №1 від 09.12.2016 року, протягом 30 діб.

Позивач та представник позивача не надали суду належних та допустимих доказів про навність у позивача грошових коштів у розмірі передбаченому для поврення Договорм позики від 26.10.2016 року та Додатковою угодою №1 до 26.04.2016 року, станом на 03.05.2016 року та станом на 03.06.2016 року.

Суд критично ставиться до тверджень представника позивача, що у вимозі про усунення порушень від 03.05.2017 року відповідач протипрвано зазначив вимоги та наслідки, як за Договром позики від 26.10.2016 року та і згідно додаткової угоди №1 до цього Договру позики від 09.12.2016 року, оскільки Договорм іпотеки від 26.10.2016 року забезпечено лише виконання зобов"язання за Договором позики від 26.10.2016 року в межах суми 186 758,00 грн, та у вимогу не може бути включене зобов"язання за Додатковою угодою №1 від 09.12.2016 року.

Такі твердження позивача не грунтуються на нормах чинного законодавства України, якими регулюються відповідні правовідносини.

Згідно вимог п.п.4.1.9. Договору Іпотеки від 26.10.2016 року передбачено, що відповідно до Закону України "Про іпотеку" сторони погодилися, що протягом строку дії цього Договору у випадках зміни розміру зобов"язання та/або зміни термінів виконання зобов"язань, якщо такі зміни вчинені відповіодно до умов договору, що обумовлюють Основне зобов"язання, відповідні зміни будуть вноситись лише в такий договір, що обумовлюють основне зобов"язання, та не потребують внеення змін до цього Договору шляхом укладення Договору про внесення змін та доповнень до нього.

А тому відповідач правомірно включив до вимог щодо усунення порушень від 03.05.2017 року вимогу виконати зобов"язання за Додатковою угодою №1 до Договору позики від 26.10.2016 року, оскільки така вимога існує в межах одного зобов"язання за одним Договром позики від 26.10.2016 року.

Судом встановлено, що державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненко Дмитром Олександровичем, було вчинено реєстраційну дію стосовно оформлення права власності на належну Позивачу квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , з дотриманням вимог Договру іпотеки, а саме п.6.2., та лише протягом 30 днів, а саме 12.06.2017 року задовольнив вимоги у відповідності до розділу 5 Договру іпотеки від 26.10.2016 року іпотекодержателя, щляхом проведення реєстрації права власності на предмет іпотеки за відповідачем ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що помилка ,яка міститься у витягу з реєстру в Реєстрі речових прав на нерухоме майно підставою для оформлення права власності на належну позивачу квартиру були на ступні документи: вимога про усунення порушень та повідомлення про отримання, серія та номер: б/н, виданий 03.05.2017, видавник: ОСОБА_2, замість ОСОБА_2 , не є підствою, для визнання дій держдавного реєстратора неправомірними.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України,Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.2. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 цього Кодексу різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача.3. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача.4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

А тому суд дійшов висновку, що позов не доведений з боку позивача та задоволенню не підлягає.

Судові витрати відшкодуванню у порядку ст. 141 ЦПК України не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3-15,76-81.141,259,268,354 ЦПК України, ст. 1046,1049,1050,1052 ЦК України,Закону України "Про Іпотеку", суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненко Дмитро Олександрович, ОСОБА_2 про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання права власності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з часу проголошення.

Суддя Т.О. Величко