ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

30 листопада 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/960/20
Головуючий у першій інстанції Бараненко С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1350/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Скрипки А.А.

секретар: Позняк О.М.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії військової частини НОМЕР_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними дій та зобов`язання поновити на квартирному обліку для забезпечення житлом (суддя Бараненко С.М.), ухвалене о 15 год 41 хв. у смт Козелець, повний текст рішення складено 30 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії щодо не зарахування його на квартирний облік і зобов`язати відповідача поновити майора запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 з 15.11.2018 року. Позов мотивовано тим, що 31 липня 2018 року позивача було звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням контракту, а згідно з протоколом №6 засідання житлової комісії від 15 листопада 2018 року його виключено із списків квартирного обліку у зв`язку із звільненням зі Збройних Сил України. За доводами ОСОБА_1 , він брав безпосередню участь в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил) та отримав посвідчення учасника бойових дій, згодом йому було встановлено 3 групу інвалідності, причина якої захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини. Позивач вказує, що його було неправомірно виключено зі списків квартирного обліку.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами, не зазначеними в Законі №2011-XII, в тому числі у зв`язку з закінченням терміну дії контракту, не передбачено залишення їх на квартирному обліку у військових частинах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що законодавством не передбачено зняття з обліку військовослужбовців у зв`язку із закінченням контракту, інших випадків ні відповідач у своєму відзиві, ні суд у своєму рішенні не навів і всупереч статті 265 ЦПК України не вказав мотивів незастосування положень п.30 постанови КМУ №1081 від 03.08.2006 року, на яку позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог. ОСОБА_1 вказує, що він був змушений звільнитися з військової служби саме за станом здоров`я, отже має право на залишення на квартирному обліку. Позивач зазначає, що суд послався на п.2.16. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, який втратив свою чинність на підставі Наказу Міністерства оборони №380 від 31.07.2018 року, тобто ще до моменту виникнення спірних правовідносин. Крім того, за доводами ОСОБА_1 , суд помилково зазначив, що позов надійшов від ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу військова частина НОМЕР_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Відповідач вказує, що у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами, не зазначеними в Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі у зв`язку з закінченням терміну дії контракту, не передбачено залишення їх на квартирному обліку у військових частинах. Військова частина НОМЕР_1 посилається, що сам позивач звертає увагу на пункт 29 постанови КМУ №1081, а саме питання залишення на обліку при звільненні, і жодна із наявних підстав у даному пункті не стосується позивача. Також відповідач вказує на зазначення ОСОБА_1 завідомо неправдивої інформації, оскільки останній був звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням дії контракту та небажанням продовжувати військову службу, на момент звільнення жодних документів, які б підтверджували наявність хвороби або якогось захворювання позивач не мав, а діагноз було встановлено через 10 місяців після звільнення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 31 липня 2018 року №41 майора медичної служби ОСОБА_1 , начальника відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії 9 військового госпіталю Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог частини восьмої цієї самої статті, звільнено у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) (а.с.7). На момент звільнення його вислуга років у Збройних Силах становила: календарна 14 років 11 місяців; пільгова 24 роки, 10 місяців.

Згідно з витягом з протоколу №6 засідання житлової комісії А4302 від 15 листопада 2018 року виключено ОСОБА_1 із списків квартирного обліку частини з 15.11.2018 року в зв`язку із звільненням зі Збройних Сил України у запас (а.с.8).

У грудні 2019 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про поновлення на квартирній черзі, проте йому було відмовлено, оскільки позивач звільнений з військової служби (а.с.4).

Згідно з довідкою Козелецького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в Чернігівській області від 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції та операції об`єднаних сил і 19 червня 2019 року отримав посвідчення учасника бойових дій (а.с.5, 6).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії №1205 від 08 травня 2019 року захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 пов`язані із захистом батьківщини (а.с.9), з 28 травня 2019 року по 01 липня 2020 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності (а.с.10).

Згідно з довідкою від 15 квітня 2020 року ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 у загальній черзі з 29.01.2010 року по 15.11.2018 року та у пільговій черзі, як учасник бойових дій, з 29.11.2016 року по 15.11.2018 року (а.с.24). За час проходження служби у Деснянському гарнізоні позивач забезпечувався службовим жилим приміщенням (а.с.57).

У березні 2020 року військова частина НОМЕР_1 направила начальнику Остерської КЕЧ району лист щодо можливості поновлення ОСОБА_1 в черзі на квартирний облік (а.с.25), на яку надано відповідь, що він був знятий з квартирного обліку житловою комісією згідно вимог чинного законодавства (а.с.26).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайм (найм) жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Пунктом 30 вищевказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому, вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК УРСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Встановивши, що при зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік та перебування його на квартирному обліку порушень житловою комісією та позивачем допущено не було і останній перебував на квартирному обліку, вислуга років у Збройних Силах України становить 24 роки 10 місяців, підстави, визначені законом для зняття з квартирного обліку не настали, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про незаконність дій відповідача щодо виключення позивача зі списків квартирного обліку і про наявність правових підстав для задоволення позову.

Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 683/3095/18 (провадження № 61-7801св19), від 18 грудня 2019 року у справі № 683/2199/18 (провадження № 61-17451св19), від 08 квітня 2020 року у справі № 6783/2197/18 (провадження № 61-14634св19) та від 19 травня 2020 року у справі № 683/2198/18 (провадження № 61-14222св19).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Крім того, заслуговують на увагу доводи позивача, що в абзаці першому описової частини рішення суду першої інстанції неправильно зазначено учасників справи, а саме: замість позивача ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_2 , а замість відповідача військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії військової частини НОМЕР_1 зазначено військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ).

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 на підставі ч.13 ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1261,2 грн за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, п.4ч.1.ст.376, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконними дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо незарахування майора запасу ОСОБА_1 на квартирний облік військової частини НОМЕР_1 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії військової частини НОМЕР_1 поновити майора запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 з 15.11.2018 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 20 коп. за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 2 грудня 2020 року.

Головуючий: Судді: