Справа № 299/2744/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 листопада 2020 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

з участю секретаря: Балаж Н.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою правонаступника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 12 січня 2018 року у справі № 299/2744/17 (Головуючий: Трагнюк В.Р.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_3 правонаступником якої є ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Юска Н.М. про визнання договору дарування нерухомого майна недійсним і у подальшому уповноваженим представником позивача змінено предмет позову і просила скасувати договір дарування земельної ділянки укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , посвідчений 25.04.2017 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Юска Н.М, зареєстрованого в реєстрі за № 193, який стосується дарування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3500 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та визнати його недійсним.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є пенсіонеркою за віком, проживає в помешканні, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , разом зі своїм сином ОСОБА_6 , 1963 року народження. Донька ОСОБА_7 , разом зі своїм чоловіком проживає у АДРЕСА_2 . Також, спільним членом її сім`ї є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька позивачки сина ОСОБА_6 , яка на постійній основі разом з чоловіком мешкає в Німеччині та зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 .

Вважає, що шляхом обману ОСОБА_4 схилила її до укладення договору дарування земельної ділянки. Перебуваючи в приміщенні офісу нотаріуса позивач підписала документи, зміст яких вона не усвідомлювала, умови договору не відповідали її волі. Поряд з цим позивач є юридично не грамотною особою, має вади здоров`я. При укладенні договору позивач була впевнена, що дарує внучці тільки частину належної їй земельної ділянки. З умовами договору позивач не була обізнана, права та обов`язки їй не роз`яснювались, договір у голос не зачитувався. У той же час позивач має проблеми із зоровим сприйняттям, користується окулярами.

Посилаючись на вказані обставини позивач просила задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рішенням Виноградівського районного суду від 12 січня 2018 року у задоволенні змінених позовних вимог ОСОБА_1 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ) про скасування та визнання недійсним договору дарування нерухомого майна (земельної ділянки) укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 25.04.2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 193 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ) подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права і підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як мала намір подарувати земельну ділянку загальною площею 0,10 га своєму правнукові ОСОБА_8 , а будь-які дарунки у власність відповідача переходити не мали. Позивач мала вади зору, користувалася окулярами хворіє серцево-судинними захворюванням, має похилий вік (на момент підписання договору 82 роки), переносила інсульти, що стверджується матеріалами справи. У даній справі має місце обман, волевиявлення позивача не було вільним та абсолютно не відповідало її волі, що порушує загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та які викладені в ч. 3 ст. 203 ЦК України. Позивач у зв`язку із вадами зору не мала змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос не прочитав їй текст документа і не зробив на документі відповідну відмітку відповідно до п.п. 3,6 Глави 9 Розділу І «Загальні положення» «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2020 року залучено до участі у справі № 299/2744/17 правонаступника ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_9 , які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_5 ОСОБА_10 яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 25.04.2017 року між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_5 (обдарована) укладено договір дарування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Юска Н.М, зареєстрований в реєстрі за № 193.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов`язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Договір дарування є односторонньо зобов`язувальним. З його укладенням у сторін, як правило, не виникають взаємні або односторонні обов`язки.

Дарування є договором, тобто двостороннім правочином, що заснований на взаємному узгодженні.

Характерною ознакою дарування є його безоплатність. Будь-які причини, мотиви дарування (глибока вдячність до обдарованого або інші особисті почуття) не мають значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При зверненні в суд із позовом позивач та її представник посилаються на похилий вік дарувальника, поганий зір, захворювання (кардіосклероз атеросклеротичний, цукровий діабет тип ІІ) і на думку судової колегії, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що такі не є тими обставинами, які б вказували на недійсність правочину, як і лікування позивача у неврологічному відділенні рай лікарні після укладення договору.

У судовому засіданні судом не встановлено обставин з якими законодавець пов`язує недійсність правочину, укладений правочин не суперечить законодавству України, моральним засадам суспільства, обсяг дієздатності при його укладенні нотаріусом перевірено, волевиявлення дарувальника було вільним і відповідало його внутрішній волі, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Обставини, які склалися між сторонами фактично зводяться до того, що донька та син дарувальника не погоджуються з умовами та правовими наслідками укладеного договору, за яким земельна ділянка перейшла у власність внучці позивача, а дарувальник мав намір укласти договір на земельну ділянку площею 0,10 га на користь правнука.

Ці обставини ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 ствердили у суді апеляційної інстанції.

У відповідності із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 19 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однієї зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Суд першої інстанції встановивши правовідносини, які виникли між сторонами яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано вважав, що позивач не довів обставини, які мають значення для справи, показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_6 не є тими обставинами, з якими законодавець пов`язує недійсність правочину.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, що в даній справі має місце обман, про що йдеться у положеннях статті 230 ЦК України, судова колегія до уваги не приймає, так як такі не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи, так як обман має місце тоді, коли одна сторона навмисне вводить в оману іншу сторону правочину стосовно природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Окрім того, обман має місце тоді, коли сторона правочину заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або замовчує їхнє існування. Обман має місце і тоді, коли неправильні відомості про обставини, що мають значення для укладення правочину повідомляються третім особам з відома або на прохання сторони правочину і такі обставини по даній справі не встановлені.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду від 12 січня 2008 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2020 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой