Справа № 203/231/20
Провадження № 4-с/0203/7/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Давіденко Ю.А.,

за участю боржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця ОСОБА_2 ,

представника стягувача Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу у паперовій формі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Арутюняна Ернеста Бабкеновича, де стягувачем є ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав як боржника у виконавчому провадженні зі скаргою на дії державного виконавця при виконанні виконавчого листа № 203/4115/14-ц про виселення ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, оскільки про відкриття виконавчого провадження її не повідомляли, після зупинення виконання судового рішення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, державний виконавець постановою від 02 листопада 2017 року зупинив виконавче провадження, однак 15 січня 2020 року вона отримала постанову про поновлення виконавчого провадження від 19 грудня 2019 року з приводу чого з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження зателефонувала на службовий телефон державного виконавця ОСОБА_2 , який в розмові заборонив їй приходити до виконавчої служби і писати доводи/клопотання, почав лякати виселенням, погрожувати, ображати, що вважає протиправним, таким що не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому посилаючись на ст. 383, 384 ЦПК України, ст. ст. 4, 5, 7, 8, 11, 12, 27, 55, 85 Закону України «Про виконавче провадження», п.9.3 постанови Пленуму ВГСУ від 17 жовтня 2012 року №9 та п.14 постанови ВССУ від 07 лютого 2014 року №6 просила суд зобов`язати Центральний відділ ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відсторонити виконувати постанову про поновлення вчинення виконавчих дій від 19 грудня 2019 року ВП №55009109 державного виконавця ОСОБА_2 ; винести окрему ухвалу на поведінку державного виконавця ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 21 січня 2020 року вказана скарга прийнята до розгляду, як подана у строки, визначені ст. 449 ЦПК України та призначена до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду 28 лютого 2020 року в порядку ч.3 ст. 450 ЦПК України замінено суб`єкта оскарження належним - старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Арутюняном Ернестом Бабкеновичем.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 свою скаргу підтримала та наполягала на її задоволенні, пояснивши, що їй нема куди виселятися і державний виконавець у разі виселення її з квартири зобов`язаний подбати про інше приміщення, оскільки достатніх коштів на оренду квартири вона не має.

Державний виконавець в судовому засіданні вимоги скарги не визнав, подавши відзив, в якому зазначив про безпідставність вимог скарги, оскільки постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року залишено в силі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року і представник стягувача 17 грудня 2019 року звернулася з заявою про поновлення зупиненого виконавчого провадження, у зв`язку з чим ним винесено відповідну постанову від 19 грудня 2019 року, направлену боржнику поштою. Отримавши таку постанову боржник службовим телефоном звернулася за роз`ясненнями та в ході розмови ним повідомлено про наданий для добровільного виконання рішення суду строк та порядок виконання рішення про виселення, а також про необхідність подання заяви, якщо має намір ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, у зв`язку з чим вважає, що будь-яких порушень при виконанні виконавчого листа №203/4115/14-ц допущено не було, а боржник донині не виконана рішення та не виселилася у зв`язку з чим наразі продовжуються виконавчі дії.

Представник стягувача ОСОБА_3 - адвокат Мазур О.А. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала тим, що вимоги не ґрунтуються на Законі і відсторонення державного виконавця від здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні не віднесено до компетенції суду.

Суд, вислухавши учасників розгляду, дослідивши наявні письмові докази в межах доводів скарги, приходить до наступного висновку.

Здійснення судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано розділом VІІ ЦПК України і спрямовано на захист учасників виконавчого провадження від порушень їх прав та свобод під час виконання судових рішень за принципом їх обов`язковості.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 12 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 , в інтересах якого діє опікун ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 , треті особи орган опіки та піклування Центральної районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення та зняття з реєстраційного обліку, виданий виконавчий лист №203/4115/14-ц (2/0203/23/2017) на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року, яким вирішено виселити ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення (а.с.23).

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Арутюняна Е.Б. від 26 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження №55009109 з примусового виконання виконавчого листа №203/4115/14-ц, виданого 12 жовтня 2017 року (а.с.33).

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Дніпра ГТУ у Дніпропетровській області Арутюняна Е.Б. від 02 листопада 2017 року зупинено вказане виконавче провадження на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року, якою постановлено зупинити виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року до закінчення касаційного провадження (а. с. 41, 35-36).

Постановою Верховного Суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2019 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року залишено без змін та поновлено виконання цього рішення (а.с.44-51).

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Арутюняна Е.Б. від 19 грудня 2019 року ВП №55009109 на підставі заяви представника стягувача ОСОБА_6 та вказаної постанови Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року відновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №203/4115/14-ц (а.с.53-54).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За ч.1 ст. 35 вказаного Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону до розгляду питання по суті.

Відповідно до ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Таким чином, з огляду на подання представником стягувача державному виконавцю 17 грудня 2019 року остаточного судового рішення у справі №203/411/14-ц постанови Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року, то постанова про відновлення виконавчого провадження винесена державним виконавцем 19 грудня 2019 року у відповідності з вимогами ч.5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» та згідно з вимогами ч.1 ст. цього Закону направлена боржнику простим поштовим відправленням та отримана боржником щонайменше 15 січня 2020 року, обставини чого нею визнані в судовому засіданні.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок виконання рішення про виселення боржника.

Так, відповідно до ч.1 ст. 66 цього Закону державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення. У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

За змістом ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що державний виконавець незаконно повідомив їй про строк для добровільного виселення у 10 днів суд до уваги не приймає, оскільки такий строк передбачений ч.6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.3 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Доводи боржника про незаконність дій державного виконавця з виселення її та дитини без надання іншого житла суд вважає безпідставними, оскільки рішення про виселення ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_4 зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення ухвалене апеляційним судом Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року, залишено в силі Верховним Судом 31 жовтня 2019 року та саме про таке рішення зазначено у виконавчому листі №203/4115/14-ц, тому державний виконавець діяв в межах своїх повноважень і виключно в межах, визначених рішенням суду, яке є обов`язковим до виконання в силу ст. 1291 Конституції України.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про дотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при відновленні виконавчого провадження та продовженні виконання виконавчого листа з виконання рішення суду про виселення боржника та її малолітньої дитини з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Вирішуючи вимоги скарги про зобов`язання Центрального відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відсторонити старшого державного виконавця Арутюняна Е.Б. від виконання постанови про поновлення виконавчих дій від 19 грудня 2019 року, суд виходить з того, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Судовий контроль за виконанням судових рішень визначений ст. ст. 447-453 ЦПК України та передбачає оскарження стороною виконавчого провадження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, тоді як вирішення питання відсторонення державного виконавця від виконавчих дій не належить до компетенції суду в рамках судового контролю за виконанням судових рішень, а стосується порядку проходження державної служби та вирішується відповідними органами, до повноважень яких належить розгляд питань дисциплінарної відповідальності державних службовців відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та інших підзаконних нормативних актів.

Згідно ч.3 ст. 262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

За вимогами ч. 5 ст. 262 ЦПК України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Таким чином, оскільки за розгляду скарги не встановлено порушень державним виконавцем прав та інтересів боржника ОСОБА_1 , а дії та процесуальні рішення державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» підстави для постановлення окремої ухвали в порядку ст. 262 ЦПК України у суду відсутні.

За встановлених обставин в задоволенні скарги належить відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 447, 449, 451, 258-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні її скарги на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Арутюняна Ернеста Бабкеновича, де стягувачем є ОСОБА_3 , відмовити в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 04.03.2020.

Суддя О.В. Колесніченко