Провадження № 2/638/748/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 березня 2020 року м. Харків

Дзержинського районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Цвіри Д.М.,

при секретарі Бадран В.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В моєму провадженні перебуває зазначена цивільна справа.

Дану справу, я, як суддя, не можу розглядати і вимушена заявити самовідвід з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача ОСОБА_2 є мамою однокласниці мого сина ОСОБА_5 , діти тривалий час товаришують, мій син навіть ходив багато разів до додому до ОСОБА_6 , спілкувався з мамою ОСОБА_7 , іноді я з ОСОБА_2 зустрічаюся у школі на батьківських зборах або заходах, які організовуються у школі.

Самовідвід заявлено мною тільки зараз, а не до відкриття провадження у справі з причин, що я не мала гадки, яке прізвище у мами ОСОБА_6 і тому тільки побачила її візуально, відразу заявляю собі самовідвід.

Ця обставина є такою, що може викликати сумнів у моїй неупередженості або об`єктивності під час прийняття будь-якого рішення у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Такий же обов`язок на суддю покладено також ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Главою 1 ЦПК України, зокрема у ч. 1 ст. 10 цього Кодексу, визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При розгляді заяв про відвід судом врахована позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Білуха проти України», в якому зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя неупередженість або безсторонність у даній справі.

За об`єктивним критерієм - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Жодний факт, яким виявляється навіть підозра в упередженості або необ`єктивності судді у розгляді справи, не повинен мати місця.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

За таких умов винесення будь-якого рішення у даній справі може викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Цвіри Д.М.

Частина 1 ст. 39 ЦПК України передбачає, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч. 1 та 9 ст. 40 ЦПК).

З огляду на те, що розгляд справи по суті за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, може викликати сумнів у моїй неупередженості або об`єктивності, я вимушена заявити самовідвід, який слід задовольнити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 259, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідід судді Цвірі Діані Миколаївні, як головуючого у справі, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування - передати до канцелярії суду для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.М.Цвіра