Провадження № 2/225/63/2020
Справа № 225/6748/19
28 лютого 2020 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі :
головуючого судді - Мигалевича В.В.,
секретаря - Голубової О. О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/6 та 2/6 частини житлового будинку в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якої зазначив, що він є власником частини індивідуального житлового будинку з відповідними до них частками надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_3 .
Разом з цим позивач вказує, що 1/6 частина вказаного вище будинку належала батькові позивача - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 2/6 частини вказаного будинку належало матері позивача - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка після смерті ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на весь будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . У відповідності до закону спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є позивач та відповідач у справі, однак після смерті матері відповідач ОСОБА_2 спадщину не прийняла, а позивач фактично прийняв її, вступивши у володіння спадковим майном. ОСОБА_1 своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батьків та йому були видані свідоцтва на 1/6 та 2/6 частини спірного будинку, а 1/6 частина та 2/6 частини спірного будинку є неоформленими, оскільки його сестра ОСОБА_2 не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
З 2000 року позивач зареєстрований у вказаному вище житловому будинку, безперервно проживає у ньому зі своєю дружиною, здійснює власними силами внутрішні та зовнішні ремонтні роботи в будинку, постійно сплачує комунальні послуги, обробляє прилеглу до будинку земельну ділянку, тощо.
Отже, позивач зазначає, що з моменту смерті його батьків, відповідач ОСОБА_2 про свої права на спадщину не заявляла, відмовившись таким чином фактично від спадщини. Протягом 19 років позивач безперешкодно користується повністю всім будинком, який залишився після смерті батьків, у зв`язку з чим вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину, тож просить визнати за ним право власності за законом на 1/6 частину будинку, який розташовано за адресою АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_3 , та на 2/6 частини вказаного будинку, які належали ОСОБА_4 .
В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої вимоги, наполягав на їх задоволенні, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Також зазначив, що на момент смерті батька сторін по справі ОСОБА_3 24.12.1974 сторони по справі були неповнолітніми дітьми та проживали за адресою спірного майна. На момент смерті матері сторін по справі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач за адресою спірного майна не проживала. Під час оформлення права на спадщину нотаріус повідомив позивачу, що на 1/6 та 2/6 частини спірного майна свідоцтво про право на спадщину не може бути виданим, оскільки на час відкриття спадщини у спадкодавця окрім позивача, була ще одна неповнолітня дитина, а саме сестра позивача ОСОБА_2 , яка є сестрою позивача.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула з невідомої суду причини, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надала, про причини неявки суд не інформувала. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України - заочно.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Північної селищної ради м.Торецька Донецької області в судове засідання не прибув, надав заяву з проханням справу розглядати без його участі, зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є дружиною позивача у справі. Зазначила, що разом зі своїм чоловіком за адресою АДРЕСА_3 , вона проживає протягом 25 років, разом з ними за вказаною вище адресою також проживала мати позивача - ОСОБА_4 , яка у 1997 році померла. Відповідач ОСОБА_2 у вказаному будинку не зареєстрована та не проживає. Після смерті матері вона приходила на похорони, однак будь-якої участі а ні в організації похорон, а ні в утриманні та ремонті будинку не приймала. Весь цей час протягом 25 років, коли свідок проживає в будинку за вказаною адресою, ОСОБА_2 там не зареєстрована та не проживає, і навіть не з`являється. Востаннє свідок бачила ОСОБА_2 приблизно у 2001 році в місті Торецьку, де та повідомила їй, що проживає в АДРЕСА_4 . Свідок також вказала, що їй невідомо, чи проживала відповідач у справі будь-коли у вказаному будинку.
Вислухав пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав:
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Між сторонами виникли правовідносини щодо спадкування за законом, які врегульовано Цивільним кодексом Української РСР у редакції, яка діяла станом на 24.12.1974 та 18.11.1997.
У відповідності до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин,спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
Відповідно до ст.ст. 525-527 Цивільного кодексу РСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.
Статтею 529 Цивільного кодексу Української РСР, передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
Згідно зі ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.
Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою. Їх батьками є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11,12) .
Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відкривалася спадщина на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
У відповідності до закону спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є позивач у справі ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 . Інших спадкоємців судом не встановлено, як і не встановлено обставин складання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заповітів.
Згідно з інформаційними довідками зі спадкового реєстру, відсутня інформація щодо спадкових справ, які заведені після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 59, 62).
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом № 2755 від 12.10.2000 року, виданого завідуючою Дзержинської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А., ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 у вигляді 1/6 частки житлового будинку з відповідною до неї часткою надвірних побудов, що знаходиться в АДРЕСА_3 . На 4/6 частки будинку були видані свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину за законом ІНФОРМАЦІЯ_5 гр. ОСОБА_4 . На 1/6 частку будинку свідоцтво про право на спадщину не видано. (а.с.7)
У відповідності до копії свідоцтва про право на спадщину за законом № 2755 від 12.10.2000 року, виданого завідуючою Дзержинської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А., ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_4 у вигляді 2/6 часток житлового будинку з відповідною до неї часткою надвірних побудов, що знаходиться в АДРЕСА_3 . На 2/6 частки будинку свідоцтво про право на спадщину не видано. (а.с.9)
Отже, оскільки після смерті батьків позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, яким безперешкодно користується протягом тривалого часу, то в позові ОСОБА_1 ставиться питання про визнання за ним права власності за законом на 1/6 частку житлового будинку з прибудовами, надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , яка належала його батьку ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 2/6 частки житлового будинку з прибудовами, надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , яка належала його матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З огляду на викладене суд зазначає таке:
Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності за законом на 1/6 частини будинку за адресою АДРЕСА_3 , після смерті батька ОСОБА_3 , судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 до складу спадщини увійшли 3/6 вказаного вище будинку. Дружина померлого ОСОБА_3 , яка є мамою сторін по справі є спадкоємцем першої черги на підставі ст. 529 ЦК Української РСР. Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 на момент смерті батька були неповнолітніми дітьми і проживали разом із мамою та батьком за адресою АДРЕСА_3 , що не заперечується самим позивачем. Таким чином, відповідно до ст. 529 ЦК Української РСРпозивач, відповідач та їх мати є спадкоємцями першої черги за законом та в силу вимог ст. 549 цього Кодексу прийняли спадщину, оскільки фактично володіли спадковим майном.
Отже, позивач, відповідач та їх мати є спадкоємцями 3/6 будинку АДРЕСА_3 , які фактично прийняли спадщину в рівних частках, а саме по 1/6 частині зазначеного майна.
Як установлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 на 1/6 частину будинку АДРЕСА_3 . Мати позивача та відповідача отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 на 1/6 частини будинку АДРЕСА_3 .Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на 1/6 частини будинку АДРЕСА_3 не видано.
При цьому, 1/6 частина будинку АДРЕСА_3 ,належить відповідачу ОСОБА_2 як спадкоємцю за законом.
Оскільки позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину після смерті батька на 1/6 частину будинку АДРЕСА_3 , мати позивача отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка на 1/6 частину вказаного вище будинку, позовні вимоги у частині визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_3 після смерті батька задоволенню не підлягають, оскільки позивачем вже оформлено право власності на його частку зазначеного спадкового майна.
Також суд відмічає, що право власності ОСОБА_3 на будинок, який розташовано за адресою АДРЕСА_3 , підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на домобудівлю за вказаною адресою, яке видано на підставі рішення народних депутатів від 11.05.1994 (а.с. 7, 112), вже після його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ураховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості про скасування, або визнання недійсним цього правовстановлюючого документу, суд приймає цей доказ як такий, що підтверджує право власності ОСОБА_3 на зазначене майно.
Суд відхиляє доводи позивача щодо неприйняття відповідачем спадщини після смерті батька, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, а саме 24.12.1974 відповідач була неповнолітньою дитиною та фактично володіла спадковим майном, а саме проживала у зазначеному будинку, таким чином прийнявши спадщину в силу норм ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, в редакції, яка діяла станом на 24.12.1974. Будь-яких обставин щодо відмови відповідача від спадщини судом не встановлено.
Щодо вимог про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності за законом на 2/6 частини спірного будинку після смерті матері ОСОБА_4 , судом установлено, що після смерті матері у сторін по справі відкрилася спадщина не 4/6 будинку АДРЕСА_3 .Позивач проживав разом зі спадкодавцем, що підтверджується копією домової книги, довідкою про склад сім`ї від 23.10.2019 року, виданої виконавчим органом Північної селищної ради, поясненнями свідка ОСОБА_5 .. Зазначені докази також підтверджують ту обставину, що на момент смерті та протягом 6 місяців після відкриття спадщини відповідач ОСОБА_2 фактично не вступила в управління або володіння спадковим майном та не подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, отже, не прийняла спадщину після смерті матері.
Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом як рідний син спадкодавця ОСОБА_4 , який є таким що прийняв спадщину після смерті матері.
Як установлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 на 2/6 частини будинку АДРЕСА_3 . Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на 2/6 частини будинку АДРЕСА_3 не видано. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та законними, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.
Крім цього суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні до суду цього позову сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн. (а.с. 2).
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суми сплаченого ним судового збору в розмірі 512,27 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,81 ЦПК України, ст.ст. 524, 525-527, 529, 548-549 Цивільного кодексу Української РСР (1963р.),-
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності в порядку спадкування за законом на 2/6 частини житлового будинку з прибудовами, надвірними побудовами та спорудами на земельній ділянці (обкладений цеглою будинок -(літер А), жилою площею 52.1 (п`ятдесят два та один) кв.м. та надвірні побудови: погріб-п/г, два сараї-Б,0, літня кухня-В, душ-С, гараж -Ж, вбиральня-Г, колодязь -К, огорожа), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належала його матері - ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В решті позовних вимог -відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 512 (п`ятсот дванадцять) грн. 27 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 03.03.2020.

Суддя: