Справа №162/676/19
Номер провадження 2/162/8/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Гладіч Н.І.,

за участю секретаря судових засідань Пилипчук Р.М.,,

представника позивача ОСОБА_4.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Сацик Т.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Любешівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Любешівська районна державна адміністрація Волинської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

В поданому до суду позові зазначає, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживає зі співмешканцем в АДРЕСА_1 . За місцем поживання ОСОБА_1 характеризується негативно. Неодружена, безробітна, зловживає спиртними напоями, не дотримується санітарно-гігієнічних норм, тривалий час свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує належні та необхідні умови для життя та здоров`я дитини, що в сукупності є підставами для позбавлення її батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, вказала на наявність підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги частково визнала, не заперечувала невиконання нею батьківських обов`язків. Зазначила, що раніше недостатньо піклувалася про свого сина ОСОБА_2 . Пообіцяла, що надалі приділятиме належну увагу вихованню сина та забезпечить йому належні умови для життя.

Представник відповідача - адвокат Сацик Т.Т., щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , поклалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Сацик Т.Т. , допитавши свідків, з`ясувавши думку неповнолітнього ОСОБА_2 , дослідивши та оцінивши подані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_1 від 17 лютого 2011 року.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України батьком неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записаний ОСОБА_6 .

Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 вказаної статті СК України визначено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вказаних вище норм Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавленя батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною та надзвичайною мірою, яка застосовується до недобросовісних батьків та яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, що передбачені ст.166 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають грунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України").

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року (далі по тексту - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентними органами згідно з судовим рішення, визначають відповідно до застосованого закону і процедури, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним в тому чи іншому випадку, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї.

Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем доведено обставини свідомого, умисного ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків.

Наявним в матеріалах справи висновком органу опіки та піклування Любешівської райдержадміністрації встановлено необхідність та доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана необхідність підтверджується і поданими позивачем доказами, які не були спростовані відповідачем.

Із характеристики Березичівського старостинського округу Любешівської селищної ради Волинської області №754 від 12 червня 2019 року вбачається, що відповідач - неодружена, безробітна. До приїзду в с.Березичі Любешівського району Волинської області була позбавлена батьківських прав на дочку. ОСОБА_1 та її співмешканець ОСОБА_7 не дотримуються санітарно-гігієнічних норм, зловживають спиртними напоями. Сім`я перебуває на обліку, як сім`я яка опинилась в складних життєвих обставинах. Неодноразово проводилися перевірки, щодо їхнього проживання та виконання батьківських обов`язків так як син ОСОБА_2 систематично пропускав заняття в школі про що були складені акти працівниками поліції та соціальним педагогом ЗЗСО "Березичівського ліцею".

Працівниками служби у справах дітей неодноразово проводилось обстеження умов проживання ОСОБА_1 , а саме: 02 січня 2019 року, 14 березня 2019 року, 11 червня 2019 року, 01 жовтня 2019 року, 11 листопада 2019 року. За результатами обстежень встановлено, що умови проживання - незадовільні та антисанітарні, а саме: житловий будинок без комунальних зручностей, без санвузла, в кімнатах брудно: брудна підлога, меблі, розкидані особисті речі, одяг, килимки. По кухні розставлений брудний посуд (на лаві, підлозі, кругом печі). Продукти харчування наявні, проте в недостатній кількості.

Так допитані в суді в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ствердили, що упродовж періоду з 2009 року по даний час ОСОБА_1 не піклується про свого неповнолітнього сина. В будинку, де вони проживають, постійно брудно та холодно, недотримані санітарно-гігієнічні умови, відсутні продукти харчування, неповнолітній незабезпечений одягом, необхідними для навчання та розвитку речами та предметами. Відповідач зловживає спиртними напоями, тривалий час не працює, немає документів, які засвідчують її особу, що унеможливлює її звернення до компетентних органів по питанню отримання соціальних допомог. З часу народження сина, ІНФОРМАЦІЯ_3 , не отримує виплат як мати-одиначка, оскільки не зверталась за такою допомогою, що поставило сім`ю в складні життєві умови.

Наведені вище обставини відповідач ОСОБА_1 не оспорювала, крім того вони підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: довідкою№1921/02/2-19 від 21 листопада 2019 року виданою Управління соціального захисту населення Любешівської районної державної адміністрації Волинської області, актами обстеження умов проживання ОСОБА_1 , характеристиками виданими директором ЗЗСО "Березичівський ліцей" ОСОБА_15, характеристикою виданою в.о. старости Березичівського старостинського округу Любешівської селищної ради Волинської області М. Вітовщик, а також наявними в матеріалах справи фотографіями, які були надані суду свідком ОСОБА_13 ..

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_2 показав, що мати та її співмешканець зловживають спиртними напоям. Повідомив про те, що через відсутність нормального одягу відчував приниження та сором перед одноліткам, через що не відвідував школу.

Крім того, у 2015 році Любешівська районна державна адміністрація Волинської області вже зверталась в Любешівський районний суд Волинської області з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідач запевнила суд, що вона не зловживатиме спиртними напоями, забезпечить сину належні житлово-побутові умови для його проживання. 05 червня 2015 року Любешівський районний суд виніс рішення, яким було відмовлено у задоволенні позову Любешівської райдержадміністрації до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Також, ОСОБА_1 двічі протягом 2019 року, а саме 08 лютого та 19 липня, притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, яка передбачає відповідальність за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Разом з цим, встановлено, що ОСОБА_1 продовжує нехтувати виконанням батьківських обов`язків, незважаючи на неодноразові попередження працівників служби у справах дітей. Відповідач продовжує зловживати спиртними напоями, не турбується про матеріальне забезпечення неповнолітнього сина, не працює, доходу не має, не забезпечує неповнолітнього продуктами харчування, нормальними умовами проживання, не цікавиться життям та навчанням сина, не турбується про його здоров`я та розвиток, що загалом свідчить про свідоме, умисне нехтування батьківськими обов`язками упродовж тривалого часу. Тому суд приходить до переконливого висновку, що сім`я в якій проживає неповнолітній ОСОБА_2 є особливо непридатною та неблагополучною, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності суд вважає, що ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 164 СК України повинна бути позбавлена батьківських прав щодо неповнолітнього сина, оскільки судом встановлено, що вона, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення дій, які становлять зміст батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від їх виконання.

На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її сина призведе до позитивного результату у його долі, забезпечить захист його прав та інтересів, адже продовження перебування дитини в таких умовах може загрожувати його життю та здоров`ю, а тому є всі підстави для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача.

На підставі ст.ст.150, 164 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 76, 81,141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Любешівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що слід зробити відмітку в актовому записі про народження №19 від 12 вересня 2005 року, складеного Лищенською сільською радою Луцького району Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Копію рішення після набрання ним законної сили скерувати до Любешівського районного відділу ДРАЦСу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27 лютого 2020 року.

Головуючий: