Справа № 143/906/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
26.11.2020 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Сича С.М.,
з участю секретаря Огородник Н.А.,
представника позивача адвоката Щавінського К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на врожай, -
11 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на врожай.
На підставі вказаного Протоколу та платіжних документів, які підтверджують сплату коштів за придбане майно, 19.12.2019 року приватним виконавцем Турським О.В. було складено Акт про проведення електронних торгів з реалізації права оренди земельної ділянки (далі - Акт).
Надалі ОСОБА_1 звернувся до Державного реєстратора Липовецької РДА Вінницької області Чубатюк О.Р., яка перевіривши подані документи на наявність підстав для відмови в державній реєстрації прав згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 20.12.2019 року прийняла рішення №50357455 про державну реєстрацію права оренди зазначеної земельної ділянки за ОСОБА_1 .
Весною 2020 року ОСОБА_1 як законний землекористувач провів обробіток земельної ділянки, посіяв кукурудзу і обробив її агротехнічними і хімічними засобами.
За таких обставин та з метою захисту своїх прав він змушений звернутися із цим позовом до суду.
Ухвалою судді від 03.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження.
Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов.
Ухвалою суду від 23.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився.
Відповідач повторно не з`явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Представник позивача адвокат Щавінський К.С. в судовому засідання підтримав позовні вимоги та підтвердив обставини викладені в позовній заяві у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Ухвалою суду від 26.11.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.
На підставі вказаного Протоколу та платіжних документів, які підтверджують сплату коштів за придбане майно, 19.12.2019 року приватним виконавцем Турським О.В. було складено Акт про проведення електронних торгів з реалізації права оренди земельної ділянки (а.с.8).
Згідно із рішенням державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року №50357455 проведено державну реєстрацію права оренди зазначеної земельної ділянки за ОСОБА_1 (а.с.9).
За змістом ч. 2 ст. 395 ЦК України законом можуть бути встановлені види речових прав на чуже майно.
Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно із ч.1 ст.93 ЗК України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Наведена норма кореспондується із положеннями ст.1 ЗУ «Про оренду землі».
В силу ч.5 ст.6 ЗУ «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
В ст.17 ЗУ "Про оренду землі" обумовлено,що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
В п.1 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За правилами п.2 ч.1 ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право оренди земельної ділянки, як речове право на нерухоме майно, похідне від права власності.
Частиною 5 ст.12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.
Зважаючи на встановлені судом обставини справи та ураховуючи наведені положення чинного законодавства слід дійти висновку, що починаючи із 20.12.2019 року, тобто з часу здійснення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку за позивачем, і до 03.07.2020 року, тобто до скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за позивачем, останній був належним користувачем (орендарем) зазначеної вище земельної ділянки.
Натомість, відповідачем не надано будь-яких доказів, ябі б підтверджували здійснення ним господарської діяльності, в тому числі щодо посіву та обробітку сільськогосподарської культури кукурудзи, на вказаній земельній ділянці протягом окресленого періоду.
За загальним правилом, сформульованим у ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, можливості задоволення судом позову в разі ненадання доказів на його спростування відповідачем.
Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року у справі №133/3293/18.
Відповідно до приписів пунктів «а», «б» ч.1 ст.95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію
Статтею 25 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи.
Результат тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що саме особа, яка є належним титульним володільцем земельної ділянки (землекористувачем, орендарем, суборендарем тощо) є власником посівів і насаджень сільськогосподарських та інших культур, виробленої продукції, а відтак і зібраного врожаю.
Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу.
Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
В ч.1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Звертаючись із позовом в суд, ОСОБА_1 посилався на те, що метою його подання є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації прав, запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Оскільки право оренди земельної ділянки позивача припинилося у зв`язку із набуттям відповідного права відповідачем до збирання врожаю, посіяного ОСОБА_1 , як орендарем на земельній ділянці, він має право власності на такий врожай і право на його збирання, що стало приводом для звернення до суду.
Надаючи оцінку правильності обраного позивачем способу захисту у спірних правовідносинах, суд виходить із того, що визнання за ним права власності на врожай сільськогосподарської культури кукурудзи є належним та ефективним способом відновлення його невизнаного, оспорюваного права та відповідатиме як змісту відповідного права та інтересу останнього, так і характеру його невизнання та оспорення, а також сприятиме усуненню правової невизначеності щодо долі предмета позову між сторонами.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 .
Суддя