КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 367/8372/19

провадження №22-ц/824/3181/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача Степанець В.М.,

представник відповідача ОСОБА_4 .,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 листопада 2019 року /суддя Оладько С.І./

за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Закритий недевирсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Норіс», треті особи: Гостомельська селищна рада Київської області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, заборону здійснювати подальше будівництво, відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась з заявою про забезпечення її позову до публічного акціонерного товариства «Закритий недевирсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Норіс» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, про заборону здійснювати подальше будівництво та про відшкодування майнової та моральної шкоди та просила накласти арешт (заборону на відчуження) на спірну земельну ділянку кадастровій номер :01:099:0209: за адресою АДРЕСА_1 ;

- накласти арешт на недобудований житловий будинок (незаконний магазин), за адресою АДРЕСА_1 ;

- заборонити: органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно,- вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації чи відчуження права власності: на об`єкт незавершеного будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :01:099:0209: за адресою АДРЕСА_1 ; на квартири та нежитлові приміщення в ньому; частки або квартири в недобудованому житловому будинку; на будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 ,

- заборонити відповідачу - публічному акціонерному товариству «Закритий недевирсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Норіс», код ЄДПРОУ :38901651, та будь-яким іншим особам за дорученням відповідача, в тому числі й з тими, з якими у відповідача наявні укладені правочини на проведення будівельних робіт, - проводити будь-які будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 ;

- накласти арешт на всі банківські рахунки відповідача - публічного акціонерного товариства «Закритий недевирсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Норіс», код ЄДПРОУ:38901651, в тому числі:

- поточний рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК ВОСТОК». МФО 307123;

- рахунок у цінних паперах ЗОЇ 309- НА40003308 в ПАТ «БАНК ВОСТОК». МФО 307123.

- вжити інші заходи необхідні для ефективного захисту та/або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача ОСОБА_3 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 листопада 2019 року у задоволенні заяви відмовлено. /а.с. 80-84/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що вимоги позову та заяви про забезпечення позову не тотожні. Водночас сам відповідач визнає, що незаконно будує магазин на спірній земельній ділянці та намагається його легалізувати. В апеляційній скарзі зазначала, що вимагає у судів реагування на незаконне будівництво, наголошуючи, що її порушені права, без забезпечення позову, не можливо буде поновити у майбутньому в разі невжиття заходів забезпечення. Вважає, що незаконне будівництво повинно бути негайно припинене, земельна ділянка на якій ведеться будівництво призначена для побудови житлового будинку. Вказувала на те, що у зв`язку з незаконним будівництвом, її житловий будинок руйнується, знищуються зелені насадження, а незаконна стіна перешкоджає потраплянню сонця у домоволодіння.

Представник відповідача ОСОБА_4 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказував на те, що тотожність позовних вимог з вимогами забезпечення позову є очевидною. Доводи щодо незаконності будівництва спростовуються введенням будинку в експлуатацію та оформленням всіх необхідних документів. Додатково наголошував, що наявна експертна оцінка щодо відповідності будівництва нормам ДБН, а позивачем не надано жодного доказу руйнування житла. Заява про забезпечення позову необґрунтована, не містить і пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 149 ЦПК України про те, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; ст.150 ЦПК України про те, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Встановивши, що ставлячи питання про вжиття заходів забезпечення позову у зазначений заявником спосіб, нею не надано до суду доказів тих обставин, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких вона звернулась до суду.

Також судом першої інстанції вірно вказано на те, що відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Встановивши, що позивач, зокрема просить заборонити здійснювати подальше будівництво на земельній ділянці і у зазначений спосіб заявник просить вжити заходи забезпечення позову, що не допускається відповідно до ч 10 ст. 150 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у цій вимозі.

Окрім того, судом першої інстанції також зроблено вірний висновок про те, що ставлячи питання про накладення арешту на рахунки відповідача, заявник не надає до суду доказів тих обставин, що вказані рахунки належать саме відповідачу. Крім того, не обґрунтовує наскільки даний захід співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та на недобудований житловий будинок, за тією ж адресою, суд першої інстанції також зробив обґрунтований висновок, що заявник не надала доказів тих обставин, що відповідач по справі на час розгляду даної заяви є власником вказаної земельної ділянки та зазначеного будинку,у зв`язку з чим можуть бути порушені права осіб,не залучених до участі у справі.

Окрім того, колегія суддів вказує на те, що такий спосіб забезпечення позову жодним чином не сприятиме поновленню прав позивача, оскільки спір не стосується права власності на вказані об`єкти.

Таким чином, заявником не надано доказів тих обставин, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

З урахуванням вищевикладеного, оцінюючи обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява ОСОБА_3 необґрунтована.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги позову та заяви про забезпечення позову не тотожні, колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, яким була надана вірна оцінка судом першої інстанції. Додаткового обґрунтування, окрім вже розглянутого судом, апелянтом не надано.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 листопада 2019 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: