Номер провадження: 22-ц/813/934/20
Номер справи місцевого суду: 495/9325/18
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб, що приймали участь:

Представник позивача- ОСОБА_1

Представник відповідача- ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2019 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

- про встановлення факту ухилення від надання допомоги спадкодавцеві та усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

В жовтні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним позовом в котрому просив суд:

- встановити факт ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавцеві, ОСОБА_4 , який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані;

-усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу якої ввійшли всій його права та обов`язки, які існували на момент його смерті.

В позові зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 окрім його дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є його друга дружина - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в результаті протиправних дій співмешканеця доньки дружини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які примушували його до складання заповіту його батько отримав тілесні пошкодження а саме: опалення в області вушної раковини обличчя та голови та в цей день був доставлений до медично-швидкої допомоги Білгород-Дністровської міської лікарні де встановлено діагноз «невідомої етіології».

18 жовтня 2017 року позивач транспортував батька до військового-медично клінічного центру в м. Києва де він проходив обстеження та лікування з 18.10 по 26.12.2017 року у відділенні АРІТ та з 26.12 по 29.12.2017 року в неврологічному відділенні де було зафіксовано « опік правої половини голови, обличчя,правої вушної раковини підошовної поверхні правої стопи 1 ст.».

В результаті звернення до правоохоронних органів були відкриті кримінальні провадження та внесені до ЄРДР.

Позивач зазначає, що відповідачка разом зі своїми дітьми та за допомогою сторонніх осіб - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 здійснили відносно спадкодавця катування з метою спонукання його скласти заповіт та залишили його в безпорадному стані не надавши медичної допомоги. Всі витрати по догляду за батьком були понесені його дітьми.

В останні роки їх шлюбні відносини носили формальний характер. В лютому 2018 року батько ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 61 від 10.04.2018 року виданого БЦРЛ причиною смерті встановлено-абсцес головного мезгу.

Посилаючись на те, що його батько - ОСОБА_4 потребував допомоги відповідачки через похилий вік та тяжку хворобу, а ОСОБА_3 маючи можливість надати таку допомогу , ухилилась від обов`язку та жодного разу не поцікавилася його станом, не приймала участі в його лікуванні, а тому з підстав ст.1224 ЦК України просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2019 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту ухилення від надання допомоги спадкодавцеві та усунення від права на спадкування задоволено.

Встановлено факт ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавцеві, ОСОБА_4 , який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Усунуто ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з прийняттм нового про відмову в задоволені вимог посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення,рішення районного суду без змін .

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН):

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що в момент знаходження іі чоловіка - ОСОБА_4 вона перебувала за межами України, об`єктивно не могла надати йому допомогу в перші дні хвороби. Банківська картка находилась у її доньки- ОСОБА_11 , котра і здійснювала всі необхідні дії для його догляду, вона надала першу необхідну медичну допомогу. 18.10.2017 року позивач по справі забрав спадкодавця до Києва, місце знаходження приховав, як і факт смерті. Вона зверталась до правоохоронних органів для встановлення місця перебування її чоловіка. Саме від правоохоронних органів довідалась про смерть свого чоловіка.

Апелянтка заявляє, що позивач переховував її чоловіка та не надавав інформації щодо місця його перебування, щоб таким чином позбавити її догляду на спадкодавцем та права на спадкове майно.

Одночасно відповідачка зазначає, що діти її покійного чоловіка не сповістили її про факт його смерті, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть видане лише 05.06.2018 року.

Заявник у відзиві посилається на те, що хоча районним судом і не встановлено протиправних дій відповідачки щодо померлого оскільки слідство за вказаними подіями триває, однак відповідачка ухилилась від виконання свого обов`язку щодо догляду за спадкоємцем, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані. Крім цього зазначав, що довідавшись про безпорадний стан чоловіка відповідачка тривалий час не повернулась до України для надання йому допомоги, що в силу ст.75 СК України / її прямим обов`язком.

Одночасно наполягає на тому, що для лікування батька відповідачка мала б спрямувати свої кошти , а не лише використовувати його картковий рахунок, які витрачені на власні потреби відповідачки.

Позивач зазначає, що в реанімаційному відділенні окрім ОСОБА_11 допомогу надавала і його донька - ОСОБА_12 , однак витрати на догляд та лікування поніс він, перераховуючи грошові кошти на ОСОБА_11 .

Одночасно позивач зазначає, що не відповідають дійсності звернення відповідачки до поліції та він повідомляв по телефону відповідачку щодо місця перебування спадкодавця.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, що з`явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши її доводи та відзив на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з доведеності позивачем факту ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги своєму чоловікові - ОСОБА_4 , який через похилий вік та тяжку хворобу - опік правої половини голови, обличчя, правої вушної раковини, підошовної поверхні правої стопи 1 ст. був у безпорадному стані.

З таким судженням районного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 5статті 1224 України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 України має значення сукупність таких обставин:

- ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання;

-перебування спадкодавця в безпорадному стані;

-потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачів, останні мали можливість її надати, проте ухилялися від обов`язку щодо її надання.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладеного у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Правило частини п`ятої ст.1224 України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів, у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до вимог ст.76 частини1 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, в силу ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов`язком, щодо ухилення відповідачки від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання.

Крім того, належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у постійному догляді відповідачки, оскільки з 12 жовтня 2017 року по 17.10.2017 року перебував в Білгород-Дністровській лікарні, а з 18.10 по 29.12.2017 року його син - позивач по справі перевіз під нагляд медичного закладу - Головного військового медичного клінічного центру в м. Києві з 15.01.2018 по 02.02.2018 року в Київській міській клінічні лікарні № 17.

Вподальшому перебував в Київській області, де в селі Посятин.Васильківського району,Київської області зафіксована смерть ОСОБА_4 ( а.с.9)

Матеріали справи не спростовують того факту, що ОСОБА_13 не знала місце знаходження свого чоловіка в Києві та Київській області до часу його смерті.

Натомість з листа управління національної поліції № 42/Б-2436 від 29.12.2017 року вбачається про звернення ОСОБА_13 щодо пошуку чоловіка - ОСОБА_5 для встановлення його місця знаходження ( а.с.1 т.2).

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів сповіщення позивачем ОСОБА_14 про місце знаходження її чоловіка- ОСОБА_5 .

Матеріали справи не містять доказів ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги своєму чоловікові - ОСОБА_4 так як невстановлена її винна поведінка, яка б свідчила про відмову її від надання такої допомоги, оскільки вказані посилання позивача не підтверджені жодними доказами.

Не доведено потреби ОСОБА_4 і в отриманні допомоги саме від ОСОБА_3 , котра в день настання тяжкої хвороби, за спільною їх домовленістю, перебувала за межами України - в Ізраїлі та судом не встановлено факту відмови останнього від надання такої допомоги за відсутності його перебування за місцем свого проживання та відсутності інформації щодо його місця перебування в м. Києві.

Позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов`язком, щодо ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; отримання постійного стороннього догляду саме від ОСОБА_13 .

Судова колегія приходить до висновку, що відсутність надання допомоги в результаті тяжкої хвороби ОСОБА_4 , само по собі не свідчить про ухилення ОСОБА_3 такої допомоги.

Посилання на те, що спадкодавець в січні 2018 року подав до суду позовну заву на розлучення не може бути підставою для задоволення позову, а відкриття кримінальних справ не підтверджують винних дій відповідачки ОСОБА_13 у нанесенні спадкодавцю тяжких тілесних ушкоджень та є припущенням позивача.

Те, що сама ОСОБА_13 не запропонувала допомоги, не надавала коштів на лікування чоловіка його утримання, численні чеки, надані позивачем в підтвердження оплати ним лікарських медикаментів, сплати необхідних діагностично-обстежувальних послуг, необхідних для лікування хворого з огляду на відносини між спадкоємцями. та ненадання інформації щодо місця його знаходження не доводить факту ухилення відповідачки від надання допомоги.

Згідно з абз. другим ч. 2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене судова колегія приходить до висновку про помилкове застосування судом першої інстанції статті 1224 ЦК України так як в силу ст.76-80 ЦПК України позивачем не доведено навмисне ухилення ОСОБА_3 від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання та потреби ОСОБА_5 в такій допомозі саме від відповідачки.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат оскільки вони документально підтверджені.

Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2019 року скасувати та прийняти постанову.

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту ухилення від надання допомоги спадкодавцеві та усунення від права на спадкування залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 153 грн.50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 28.02.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра