Постанова

Іменем України

28 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 350/1520/14-ц

провадження № 61-15252св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Рожнятівська районна державна адміністрація, голова Рожнятівської районної державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2016 року в складі судді Калиній Г. В. та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року в складі судді Пнівчук О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рожнятівської районної державної адміністрації, голови Рожнятівської районної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої моральної шкоди.

У червні 2015 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій підтримав лише заявлені ним позовні вимоги в частині поновлення на роботі.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2015 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Рожнятівської районної державної адміністрації.

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та виплат з оплати правової допомоги залишено без розгляду на підставі поданої представником позивача відповідної заяви.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2015 року рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2015 року скасовано, рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2015 року скасовано в частині не розгляду судом позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У жовтні 2016 року представник Рожнятівської районної державної адміністрації подав до суду клопотання про закриття провадження в справі з тих підстав, що ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та виплат з оплати правової допомоги вже залишено без розгляду на підставі заяви позивача.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про залишення його позову про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди без розгляду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2016 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Рожнятівської районної державної адміністрації, голови Рожнятівської районної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди закрито.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження в справі, суд першої інстанції виходив із того, що вже існує ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині вказаних позовних вимог, яка є чинною та не скасована.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рожнятівської районної державної адміністрації, голови Рожнятівської районної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2016 року.

Відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2016 року, суд апеляційної інстанції виходив із того, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту оскаржуваного судового рішення, а також відсутні докази пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2016 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що йому не було відомо про існування ухвали суду першої інстанції про залишення його позовних вимог без розгляду, остання йому не направлялася, її копію він отримав в канцелярії суду тільки 01 липня 2019 року, оскільки тривалий час перебував за межами України, а тому строк на її оскарження пропущений з поважних причин. Крім того, ухвалу суду першої інстанції він вважає незаконною, необґрунтованою, а також такою, що грубо порушує його права та охоронювані законом інтереси.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судове засідання призначене на 28 жовтня 2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення йому судової повістки (т. 2, а.с. 65).

28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про залишення його позову в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди без розгляду (т. 2, а.с. 69).

Ухвала Рожнятівського районного суду від 28 жовтня 2016 року про закриття провадження в справі постановлена без участі ОСОБА_1 , а тому її копія згідно супровідного листа направлена останньому 01 листопада 2016 року (т. 2, а. с. 73).

Апеляційну скаргу на вказану ухвалу ОСОБА_1 подав 04 липня 2019 року, тобто після спливу 2 років 8 місяців з часу постановлення ухвали суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

За пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За правилами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Системний аналіз вказаних норм процесуального права, дає підстави дійти висновку про те, що в касаційному порядку особа, яка бере участь у справі має право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції лише після його перегляду в апеляційному порядку. У разі оскарження судового рішення, яке не переглядалося в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження з тих підстав, що воно не підлягає касаційному оскарженню.

Під час розгляду справи колегією суддів Верховного Суду встановлено, що ухвала Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2016 року не була переглянута по суті апеляційним судом, оскільки апеляційний суд відмовив заявнику у відкритті апеляційного провадження за поданою ним апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження, а тому касаційне провадження в цій частині слід закрити, як помилково відкрите, оскільки касаційному перегляду підлягають лише ті судові рішення суду першої інстанції, які були предметом апеляційного перегляду.

За таких обставин предметом касаційного перегляду є ухвала Івано-Франківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за йогоапеляційною скаргою на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2016 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду апеляційної інстанції- без змін, оскільки її постановлено з додержанням норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Виходячи з наведеної норми слід дійти висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок про застосування норми права у подібних відносинах міститься в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Встановивши, що ОСОБА_1 пропустив річний строк звернення до суду з апеляційною скаргою, та врахувавши те, що він не посилається на обставини непереборної сили, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційною скарги заявника про те, що йому не було відомо про існування ухвали суду першої інстанції про залишення його позовних вимог без розгляду, вона йому не направлялася, а її копію він отримав в канцелярії суду тільки 01 липня 2019 року, оскільки тривалий час перебував за межами України, а тому строк на її оскарження пропущений з поважних причин, не заслуговують на увагу.

Причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду не мають правового значення при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги поданої після спливу одного року, при цьому як правильно встановлено апеляційним судом ОСОБА_1 було відомо про судове засідання, призначене на 28 жовтня 2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення йому судової повістки та його заявою, поданою в цей день через канцелярію суду, про залишення заявленого позову без розгляду, а тому він повинен був передбачити застосування судом відповідних норм процесуального законодавства, в цьому випадку винесення ухвали про закриття провадження у справі.

Крім того, за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2016 року була оприлюднена 02 листопада 2016 року.

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та встановленими судом апеляційної інстанції фактичними обставинами, тому судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394, 401, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рожнятівської районної державної адміністрації, голови Рожнятівської районної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - закрити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська