Справа № 464/4647/20
пр.№ 2/464/1349/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання- Захарчук О.Ю.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Сихівського районного суду м. Львова матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Шоробура-Гірка Наталія Стефанівна про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних зав`язків, а саме, що ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування квартири АДРЕСА_1 .

26.10.2020 представником позивача подано заяву про зміну предмету позову згідно якої просить встановити факт родинних зав`язків, а саме, що ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини у звязку зі сметрю 08.11.2019 її матері ОСОБА_4 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Балхаш Республіки Казахстан і є громадянкою Німеччини. ЇЇ батьками є ОСОБА_5 , 1938 року народження, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Братів і сестер немає. ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Караганда Республіки Казахстан. ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 , у якій проживала остання. В грудні 2019 року позивач прибула в Україну з Німеччини з метою прийняття спадщини, однак їй було відмовлено з підстав відсутності оригіналу свідоцтва про смерть матері.

Після отримання ІНФОРМАЦІЯ_8 в Республіці Казахстан свідоцтва про смерть своєї матері у зв`язку з поширенням коронавірусу СОVID-19 та припиненням автобусного сполучення між Німеччиною та Україною в Україну вона змогла прибути лише в липні 2020 року.

18 серпня 2020 року позивач звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у реєстрації спадкової справи та в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущено строк для прийняття спадщини та в заповіті, складеному ОСОБА_4 вказано прізвище ОСОБА_7 , а вона ОСОБА_1 . При цьому, факт родинних відносин підтверджується заповітом, згідно якого спадкодавець заповіла своїй дочці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтвом про народження, у якому ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтвом про зміну прізвища.

Відповідач Львівська міська рада відзив до суду не направляла.

Ухвалою суду від 02.09.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 29.10.2020 прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному обґрунтуванню у позовній заяві. Додатково зауважив, що позивач є громадянкою Німеччини, у м. Львові, знаходиться нерухоме майно, що належало на праві власності ОСОБА_4 , матері позивача, яке вона має намір успадкувати за заповітом. У грудні 2019 вона вчасно звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини, однак не мала належних документів, а саме оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_4 у зв`язку із чим спадщину не прийняла. Через запровадження карантину та припинення міжнародного сполучення, до серпня не могла прибути до України. А у серпні їй відмовлено у відкритті спадщини у зв`язку із пропуском строку, та тим, що в заповіті вказано прізвище ОСОБА_7 , а вона ОСОБА_1 . Зазначав, що позивач вживала заходів щодо прийняття спадщини, однак через відстань між місцем її проживання - Німеччина, місцем смерті матері - Казахстан та місця знаходження спадкового майна - Львів, запровадженням карантину та обмежень у транспортному сполученні, у зв`язку із необхідність отримання додаткових документів, вчасно це не зробила. Наразі просить надати максимальний строк для прийняття спадщини у шість місяців, оскільки карантин триває, у зв`язку із чим можуть бути вжиті додаткові обмеження, а позивач перебуває у місці постійного проживання у Німецькій Федеративній Республіці. З приводу підтвердження родинних відносин між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_4 надано докази, зокрема свідоцтво про смерть, документи що посвідчують особу, довідку про зміну прізвища. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, зазначив, що в матеріалах позовної заяви подані документи, які мають бути оцінені судом. При прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Третя особа приватний нотаріус в судове засідання не з`явилася, на адресу суду скерувала клопотання про розгляд справи у її відсутності. У вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовної заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторони відповідача та третьої особи, встановив наступне.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Як вбачається із позовної заяви, позивачем об`єднано вимоги, одна з яких підлягала б розгляду в порядку окремого провадження, зокрема про встановлення факту. Разом із тим, інша вимога є похідною, залежить від задоволення первинної позовної вимоги, та підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

У зв`язку із цим, суд розглядає позовну заяву за правилами позовного провадження, з урахуванням особливостей щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. 1223 ЦК України).

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що померла ОСОБА_4 склала заповіт, тому після її смерті спадкування здійснюється за заповітом.

Отже, встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем породжує для позивача юридичні наслідки, вона зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. П. 23 вказаної Постанови ПВСУ передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК .

Згідно ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків.

Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази.

Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина Німеччини НОМЕР_1 виданого 10.06.2011 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_9 , та її дівоче прізвище ОСОБА_10 (а.с.7-13).

Копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 02.09.1959 підтверджено, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у Казахстанській ССР, батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.17-18).

З копії Свідоцтва про зміну прізвища вбачається ОСОБА_11 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в ОСОБА_9 , Казахстан, отримала прізвище ОСОБА_12 народженні ОСОБА_13 (а.с.14-15).

З копії картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_3 (а.с.16).

Копією свідоцтва про смерть № НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 19).

З копії свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у Казахстан, Карагандиська обл., район Казибек-бійський, Караганда (а.с.20-21).

Копією заповіту складеного 11.10.2004 посвідченого державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори Гузелю Н.М. 11.10.2004 підтверджено, що ОСОБА_4 , заповіла своїй дочці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 22).

З копії посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_5 від 05.10.2009 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 була приписана у АДРЕСА_2 (а.с. 23).

З копій витягу з Реєстру права власності на нерухоме майно № 4442458 від 13.08.2004, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1294330 від 20.08.2003, Технічного паспорту інвентаризаційний номер 1291 встановлено, що ОСОБА_4 була власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.24-27).

Копією заяви ОСОБА_1 від 18.08.2020 підтверджено, що позивач зверталася до нотаріуса про прийняття спадщини за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.28)

Згідно листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Н.С. ОСОБА_14 відмовлено у реєстрації спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку та невідповідністю даних спадкоємця, оскільки у заповіті складеному ОСОБА_4 вказано прізвище ОСОБА_7 , а вона ОСОБА_1 (а.с.29).

Згідно листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Н.С. Шоробура-Гірка від 20.11.2020 № 222/01-16 останньою спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася.

Як вбачається з наданих суду документів ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , тобто в ході судового розгляду факт, що має юридичне значення, знайшов своє підтвердження.

Тому з огляду на викладене, зважаючи на те, що позивач немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт родинних відносин, суд вважає, що дана позовна вимога підлягає задоволенню, оскільки вимога її є законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснено у п. 2 постанови спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до змісту ст.1272ЦКУкраїни позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Як зазначено у п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вказано у постанові ВС/КЦС (справа № 565/1145/17 від 26.06.19) поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд встановив, що спадкова справа за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилася, у зв`язку із чим відсутні інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а ОСОБА_1 , пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини після смерті останньої.

При цьому, встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 на час смерті проживала у Казахстан, Карагандиська обл., район Казибек-бійський, Караганда, де померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємець ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживала у Федеративній Республіці Німеччина, а спадкове майно розташоване у м. Львові, Україна.

Крім того, Постановою Кабунету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12.03.2020 на усій території України установлено карантин.

Згідно з розпорядженням КМУ № 287-р від 14.03.2020 «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 17 березня 2020 р. тимчасово закрито пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародних пасажирських перевезень.

З огляду на вищенаведене, суд визнає поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку із велика відстанню між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, наявністю обмежень введених у зв`язку із запровадженням карантину.

За наведеного, суд приходить до висновку про необхідність визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Шоробура-Гірка Наталія Стефанівна про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає АДРЕСА_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , терміном на шість місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Сихівський районний суд м.Львова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , яка проживає АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: Львівська міська рада, 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1,

Представник відповідача: ОСОБА_15 , 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1,

Третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Шоробура-Гірка Наталія Стефанівна , 79068, вул. Гетьмана Мазепи, 1, м. Львів.

Повний зміст рішення складено, проголошено та підписано 26 листопада 2020 року.

Суддя Сабара Л.В.