Справа №461/7961/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2020 року м.Львів
Галицький районний суд м.Львова
головуючого судді Радченка В.Є.
секретаря судових засідань Степанюк Ю.В.
28 вересня 2020 р. ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особа, що не заявляють самостійних вимог Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області області Русецька Оксана Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що в червні 2020 відбулось звернення стягнення на зарплату ОСОБА_2 . З Єдиного реєстру боржників ОСОБА_2 дізнається, що відносно нього відкрито виконавче провадження №62252704. У відповідь на адвокатський запит разом з листом від 20.07.2020 приватний виконавець Русецька О.О. надсилає копію постанови про відкриття виконавчого провадження №62252704 та копію виконавчого напису нотаріуса від 21.04.2020, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за №766. Про факт наявності боргу за кредитним договором, про факт вчиненого на підставі цього договору виконавчого напису нотаріуса та про відкрите на підставі виконавчого напису виконавче провадження ОСОБА_2 дізнається лише в липні 2020 року. До цього часу жодних вимог про сплату боргу або прийнятих в межах виконавчого провадження постанов ОСОБА_3 не отримував. Позивач зазначає, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, так як кредитні договори не містилися в затвердженому Кабінету Міністрів України переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
30 вересня 2020 р. відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводи в порядку спрощеного позовного провадження.
11.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. надано суду письмові пояснення, в яких просить відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову в повному обсязі. Оскільки АТ «Ідея Банк» надав йому всі необхідні та передбачені законодавством України для вчинення виконавчого напису документи. Крім цього зазначає, що нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягнувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилася. До суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Представник АТ «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Просив проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача.
Приватний нотаріус КМНО Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. в судове засідання не з`вилась. Належним чином була повідомленна про день, час та місце розгляду справи, що підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
При цьому, виходячи з положеньст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно п.1.2 Кредитного договору Банк надав кредит у день підписання даного Договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника.
Згідно пункту 1.4 Кредитного договору станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,5% що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку у розмірі 20%.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» встановлює, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Пункт 2 Переліку регламентує, що для одержання виконавчого напису щодо виконання грошових зобов`язань, які виникають на підставі кредитних договорів, додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Як вбачається зі матеріалів справи, з метою вчинення виконавчого напису AT «Ідея Банк» було подано нотаріусу наступні документи:
- заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису;
- опис вкладення у цінний лист.
- список№7.ф.ЮЗ.
- квитанцію видану ПАТ «Укрпошта».
- список від ПАТ «Укрпошта»
- детальний розрахунок заборгованості Позивача за Кредитним договором.
Отже, для вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідачем було подано повний пакет документів, що свідчив про наявність безспірної грошової заборгованості ОСОБА_2 перед AT «Ідея Банк» за Кредитним договором.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів встановлюється Переліком.
Поряд з тим, наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Підпункт 2.1. пункту 2 глави 16 розділу 2 Порядку вказує, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:
- відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;
- дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;
- строк, за який має провадитися стягнення;
- інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.
Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Відповідно до підпункту 2.2. пункту 2 глави 16 розділу 2 Порядку у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
З вищевказаних норм не випливає обов`язку Кредитора подавати нотаріусу в цілях підтвердження наявності факту безспірності заборгованості будь-яких додаткових документів, не зазначених у Порядку та Переліку, в тому числі, але не виключно, первинної бухгалтерської документації щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення.
Окрім цього, з виписки по рахунку ОСОБА_5 , яка була також надана Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М. для вчинення оскаржуваного виконавчого напису вбачається видача відповідачем кредиту позивачу.
Крім того, з зазначених норм вбачається, що витребовування нотаріусом додаткових документів, що містять інформацію, яка має відношення до вчинення виконавчого напису є диспозитивним правом, а не обов`язком нотаріуса.
Таким чином, для вчинення виконавчого напису нотаріусом AT «Ідея Банк» подано, а нотаріусом отримано повний пакет документів передбачений чинним в Україні законодавством.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 березня 2020 року у справі № 754/7994/17-ц зазначив, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (підпункт 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що документом для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З наведеного вбачається, що посилання заявника у касаційній скарзі на те, що AT «Альфа-Банк» не надало нотаріусу документів, які оформленні у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є необгрунтованими, оскільки на момент вчинення виконавчого напису надання документів, на які посилається заявник, не вимагалось».
У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Відповідно до норм чинного законодавства, для вчинення виконавчого напису нотаріусом обов`язково необхідно встановити факт безспірності грошового зобов`язання, щодо якого здійснюється такий напис. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.
З питань обізнаності позивача щодо наявності у нього заборгованості перед Кредитором слід зазначити, що підписанню Договору передувало погодження всіх його умов, в тому числі щодо розмірів та строків погашення грошових зобов`язань Позичальника, відповідальності за порушення договірних умов кожною із сторін. Відтак, підписуючи Договір позивач погодився із запропонованим банком графіком щомісячних платежів за Кредитним договором, зобов`язався дотримуватись умови щодо строків та суми таких погашень, а при умові порушень таких договірних умов - нести відповідальність зазначену у Договорі.
Ознака безспірності грошового зобов`язання, щодо якого вчинено виконавчий напис, повинна була встановлюватись власне на момент його вчинення. Будь-які спори щодо розміру та правильності нарахування грошової суми, що стягується на підставі виконавчого напису, після вчинення нотаріусом такого, не можуть бути підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Крім цього, відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, у поданій позовній заяві позивач посилається на відсутність ознаки безспірності кредитної заборгованості, щодо якої вчинено виконавчий напис, проте не зазначає, в чому полягає спірність кредитної заборгованості та не надає доказів оспореності такої кредитної заборгованості до або на момент вчинення виконавчого напису.
Хоча саме Позивач в таких категоріях справ, зобов`язаний довести спірність заборгованості заявленої до стягнення, що також узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, які зазначені у п. 49 його постанови від 02 липня 2019 року по справі №916/3006/17, які зводяться до наступного: «позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед Банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення».
Доводи позивача ОСОБА_2 щодо нечинності положень постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року що регламентує порядок стягнення заборгованості яка виникла у кредитних відносинах в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 10.2. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову Про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень. При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.
Скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.
Згідно з підпунктом 4.2. вище вказаного Порядку підставами для скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта є: набрання законної сили судовим рішенням про визнання нормативно-правового акта незаконним чи таким, що не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили повністю або в окремій його частині.
Нормативно-правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, крім випадків визнання нормативно- правових актів нечинними судом (пункт 16 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру).
Разом з тим, на даний час державна реєстрація Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 не скасована, доказом чого є картка вище вказаного нормативно- правового акта, розміщена на офіційному веб-порталі Верховної Ради України «Законодавство України», згідно якої стан останнього вказано як «чинний».
Крім цього в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2020 року по справі №355/1214/16-ц відтвердив чинність постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, зазначивши, що « при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Відповідно до пункту 2 Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості»
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до правил ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.
З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_2 не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, у зв`язку із відмовою позову судові витрати покладається на позивача.
Керуючись ст.ст.2, 10-13, 76-81, 141, 258, 259, 279, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі Закону України «Про нотаріат», суд
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко