Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/3396/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Довгий І.І.,

за участю секретаря судового засідання Нікітчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів та просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач згідно заяви позов підтримала повністю, просив задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 та яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 надійшла заява, якою позовні вимог визнає і просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги визнає.

Від представника органу опіки та піклування Сарненської РДА Гаврилюка Р.Б. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнають.

Суд, дослідивши матеріали справи, договір дарування, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 , довідка видана виконавчим комітетом Ремчицької сільської ради, акт обстеження на факт проживання ОСОБА_2 відповідно до яких сім`я ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 з жовтня 2008 року не проживає за вказаною адресою, з паспортів відповідачів, з яких вбачається, що вони зареєстровані в с.Кульбаки Глушковського району Курської області Російської Федерації з 12 вересня 2013 року, що позов доведений і підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Стаття 328 ЦК України визначає підстави набуття права власності. Встановлено, що право власності набувається на підставах, що не забороні законом, зокрема з правочинів. Стаття 391 ЦК України закріплює правомочність власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча воно і не поєднане з позбавленням володіння.

Судом встановлено, підтверджується наявними в справі доказами, що спірне житло належить позивачу; відповідачі не проживають більше 1 року в спірному житлі, що підтверджується матеріали справи. Добровільно відповідачі знятися з реєстрації не бажають. Будь-яких договорів наймання, піднаймання, оренди тощо щодо будинку між сторонами не укладено; відповідачі не несуть витрат на оплату комунальних послуг житла.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідачі вселилися до спірного будинку в установленому законом порядку та набули прав і обов`язків, передбачених ст. 156 ЖК України.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 405 ЦК України.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє її права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, за відсутності між сторонами зобов`язальних відносин, позивач, як власник житла, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вимагаючи визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, діє правомірно, оскільки як власник, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження будинком, що належить їй на праві власності, а тому відповідачі, які не знялися з реєстрації, більше року не проживають за місцем реєстрації, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, керуючись ст. ст. 280-289 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (проживаючої АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованої АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (зареєстрованого АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: