Провадження №2/359/1231/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Кулик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою у якій просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позову заяву обґрунтовує тим, що він є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті матері. На частину спадкового майна йому навіть видано свідоцтво про право на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 , нотаріусом відмовлено, так як відсутні документи, що підтверджують право власності на це майно на ім`я покійної ОСОБА_3 ..

У зв`язку з викладеним просить у судовому порядку визнати за собою право власності на вказане домоволодіння, так як інших способів захистити порушене право не існує.

Ухвалою судді від 17.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 28.01.2020 року закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник до суду не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява згідно якої він на позові наполягає та просить справу розглянути у його відсутність.

Відповідач до суду також не з`явився, надав заяву згідно якої визнав усі факти та обставини які викладені у позовній заяві, проти позову не заперечував та просив розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка позивачу доводиться матір`ю, а відповідачу дружиною. Дані обставин підтверджуються копією свідоцтва про смерть, про народження позивача та про укладення шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_2 (а.с. 9-11).

За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття.

Із матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3 вбачається, що спадщину прийняв лише позивач шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Відповідач, у свою чергу, від прийняття спадщини відмовився.

16 жовтня 2015 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається із земельної ділянки площею 0,1583 га., кадастровий номер :01:013:0283, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та яка знаходиться у АДРЕСА_1 . Водночас, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок, який розташовано за цією ж адресою, позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю у нього документів, які підтверджують факт державної реєстрації права власності матері позивача на спадковий будинок (а.с.12,17).

Таким чином, державний нотаріус не визнає право власності позивача на успадкований ним після смерті матері спадковий будинок. Вказана обставина перешкоджає йому оформити своє право власності на успадковане майно. Відтак його право підлягає захисту судом.

За змістом ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Із технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 вбачається, що він збудований у 1990 році (а.с. 13-16).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка діяла на час завершення будівництва спадкового будинку, передбачала лише державну реєстрацію самих будівель і споруд, а також реєстрацію права власності забудовника на нерухоме майно. Пунктом 4 даної Інструкції також передбачалася обов`язкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Отже, виникнення права власності на будинки і споруди на той час не залежало та не пов`язувалось із їх державною реєстрацією до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація права власності на нерухоме майно та реєстрація будинків, у тому числі реєстрація права власності на них на підставі діючого на той час законодавства, є різними поняттями за своїм змістом.

Пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до довідки Старівської сільської ради від 03.10.2019 року житловий будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно запису № 1392 по господарському обліку за № 15 на 2016-2020 роки (а.с.18).

Аналіз викладених норм та встановлених судом обставин дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_3 у встановленому на той час порядку набула право власності на спадковий будинок . Відтак прийнявши цю спадщину після смерті матері, позивач також набув на вказане домоволодіння право власності.

Враховуючи вищевикладене, з метою не порушення права позивача на реалізацію його спадкового права пред`явлений позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.. 392, 1268-1270 ЦК України, 2, 4, 5, 258, 259, 263, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Чирка С.С.