Провадження №2/523/1857/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Шевчук М.Є.

представника позивача Поплавської О.В.

представника відповідача ОСОБА_1 . ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду № 2, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

АТ «Державний ощадний банк України» звернувся із зазначеним позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором від 14.08.2007р. в розмірі 591 960,02грн., яка в свою чергу складається з суми боргу за тілом кредиту в розмірі 194 424,24грн, заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 158 826,07грн., заборгованості за пенею за прострочення основного зобов`язання в розмірі 27 846,05грн., пені за несвоєчасність сплати процентів в розмірі 59 789,61грн., 3% річних за прострочення основного грошового зобов`язання за період з 01.08.2016р. по 01.08.2019р. в розмірі 65657,07грн., 3% річних за прострочення грошового зобов`язання по сплаті процентів за період з 01.08.2016р. по 01.08.2019р. в розмірі 53 635,56грн., інфляційні витрати на суму прострочення суми основного боргу в розмірі 17 492,07грн., інфляційні витрати на суму прострочення суми процентів в розмірі 14 289,35грн.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач не виконала прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у неї виникла перед Банком заборгованість у розмірі зазначеному вище.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30.10.2019р. провадження у справі було відкрито та призначений розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Представник позивача в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні заперечуючи проти позовних вимог просили відмовити в їх задоволенні. Надали до суду письмовий відзив в якому, крім посилання на недоведеності позовних вимог, просили застосувати наслідки пропуску строк позовної давності.

Судом встановлено, що згідно умов договору про іпотечний кредит №1456-ДКФ від 14 серпня 2007р. ОСОБА_3 отримала від ВАТ «Державний ощадний банк України», яке згодом змінило назву Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», кредитні грошові кошти в сумі 202 000,00грн. Отримавши грошові кошти ОСОБА_3 зобов`язалась повернути суму кредиту в строк до 14 серпня 2027р. та сплатити 15 процентів річних за його користування (п.1.1 Договору).

Відповідно до умов кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор з власної ініціативи має право на дострокове погашення всієї суми або частини суми боргу, зокрема повернення кредиту, процентів за його користування тощо (розділ 3 Договору).

З метою забезпечення виконання зазначеного договору кредиту, між сторонами 14 серпня 2007р. був укладений та посвідчений в нотаріальному порядку іпотечний договір за умовами якого ОСОБА_3 передала АТ «Ощадбанк» іпотечне майно - житловий будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 належним чином не виконувала договірні зобов`язання, внаслідок чого, за позовом АТ «Ощадбанк», рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 вересня 2009р. (справа №2-3941/09), яке набрало законної сили, з ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк» була стягнута заборгованість за тілом кредиту в розмірі 186 849,94грн., прострочену суму тіла кредиту в розмірі 7 574,30грн., проценти за користування кредитом в розмірі 35 395,76грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 .

Також, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2014р. (справа №523/13248/14-ц) з ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк» була стягнута сума заборгованості за простроченими процентами в розмірі 131 045,30 грн., пеня за прострочення основної суми боргу в розмірі 27 846,05грн., пеня за прострочення виплати процентів в розмірі 59 789,61грн.

В позовній заяві АТ «Ощадбанк» стверджує, що попередні заходи стягнення не призвели до належного виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит від 14 серпня 2007р., внаслідок чого АТ «Ощадбанк» проведено нарахування заборгованості по договору станом на 14.08.2019р., зокрема: борг за тілом кредиту в розмірі 194 424,24грн, заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 158 826,07грн., заборгованості за пенею за прострочення основного зобов`язання в розмірі 27 846,05грн., пені за несвоєчасність сплати процентів в розмірі 59 789,61грн., 3% річних за прострочення основного грошового зобов`язання за період з 01.08.2016р. по 01.08.2019р. в розмірі 65657,07грн., 3% річних за прострочення грошового зобов`язання по сплаті процентів за період з 01.08.2016р. по 01.08.2019р. в розмірі 53 635,56грн., інфляційні витрати на суму прострочення суми основного боргу в розмірі 17 492,07грн., інфляційні витрати на суму прострочення суми процентів в розмірі 14 289,35грн.

Вирішуючи спірне питання, суд виходить з наступного обґрунтування.

Відповідно до пункту 3.1 кредитного договору №1456-ДКФ від 14 серпня 2007 року, укладеного між АТ «Ощадбанк» і позичальником ОСОБА_3 , Банк має право вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань за них у разі порушення умов договору. При цьому відповідно до статей 212, 611, 651 ЦК України, за зобов`язаннями, за якими строк виконання не наступив, строки вважаються такими, що настали в указану у повідомленні дату. Банк правом, передбаченим пунктом 3.1 кредитного договору скористався. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 вересня 2009р. (справа №2-3941/09), яке набрало законної сили, з ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк» була стягнута заборгованість за тілом кредиту в розмірі 186 849,94грн., прострочену суму тіла кредиту в розмірі 7 574,30грн., проценти за користування кредитом в розмірі 35 395,76грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 . При цьому, звернення до суду з позовом у вигляді стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки або стягнення суми заборгованості є правом кредитора, який на власний розсуд обирає кредитор з метою захисту свого порушеного права.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язанням, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язанням відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Звернувшись із позовом до суду про стягнення заборгованості, який рішення суду було задоволено, АТ «Ощадбанк» змінив умови основного зобов`язанням щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у вигляді заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 158 826,07грн., заборгованості за пенею за прострочення основного зобов`язання в розмірі 27 846,05грн., пені за несвоєчасність сплати процентів в розмірі 59 789,61грн. не підлягають задоволенню відповідно до статей 598, 1050 ЦК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність у банку правових підстав нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, та пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за спірним кредитним договором, оскільки у 2009 році банк пред`явив до ОСОБА_3 вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове виконання кредитного зобов`язання шляхом пред`явлення відповідного позову.

Перевіряючи доводи відповідача ОСОБА_3 та її представника в частині застосування норм закону щодо позовної давності, суд виходить з того, що сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, а так само і можливість кредитора в односторонньому порядку змінити строк повернення кредиту у повному обсязі.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно стягнення 3%, інфляційних витрат тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язанням. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань за щомісячним погашенням платежів.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язанням, тобто строку виконання зобов`язанням в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язанням та зумовлює перебіг позовної давності.

Як було встановлено судом та зазначено вище в цьому рішенні, у зв`язку з порушенням боржником ОСОБА_3 виконання зобов`язанням за кредитним договором, Банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, що знайшло своє підтвердження у рішенні суду (справа №2-3941/09) стягненням всієї суми боргу по кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, АТ «Ощадбанк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінило строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами Банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з дня ухваленням судом рішення суду, тобто з 17 вересня 2009р. та закінчується 17 вересня 2012р.

З даним позовом щодо стягнення боргу за кредитом АТ «Ощадбанк» звернувся до суду 26 вересня 2019р., тобто з пропуском строку позовної давності.

Встановлені судом обставини вказують на те, що позивачем було пропущено строк позовної давності на звернення до суду з позовними вимогами про стягнення суми боргу за тілом кредиту, а так само і з позовними вимогами про стягнення 3% річних та індексу інфляції, які є додатковими вимогами.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Разом з тим, суд відхиляє посилання ОСОБА_3 та її представника на недоведеність виникнення між сторонами кредитних договірних відносин, так як таке спростовується наявними матеріалами справи та підтверджено рішенням суду від 17 вересня 2009р. Також є безпідставні посилання на погашення кредитного зобов`язання у повному обсязі шляхом продажу АТ «Ощадбанк» іпотечного майна, оскільки отримані від продажу майна грошові кошти, за умовами кредитного договору, були зараховані Банком на погашення процентів.

Посилання представника позивача, що на теперішній час судом переглядається заочне рішення від 21 жовтня 2014р. по справі №523/13248/14-ц, правого значення для розгляду даної справи не мають, так як сторонами таке документально не підтверджено, а також не впливає на пропущення строку позовної давності, який закінчився 17 вересня 2012р.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду складено 25 лютого 2020р.

Суддя