Провадження № 2/344/407/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря судового засідання Грегулецької Х.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Тарнавської І.В., Кукурузи М.Б., представника третьої особи Когут М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні позов справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міськради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міськради про визнання права на зарахування на квартирний облік та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що позивач народився і проживав в м. Івано-Франківськ, є сиротою, оскільки матір позбавлена материнських прав в вересні 2007 року. В 2008 році позивач закінчив школу-інтернат для дітей сиріт. В березні 2017 позивач звернувся до відповідача з проханням прийняти на квартирний облік. Відповідач відмовив позивачу в його заяві. В ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та в ст. 39 ЖК УРСР передбачено прийняття на квартирний облік дітей-сиріт, які досягли 16 років, а після досягнення повноліття надання житла. Тому позивач просив суд про визнання права на зарахування на квартирний облік та зобов`язання відповідача зарахувати позивача на квартирний облік.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, що в ньому зазначені та надав перед судом пояснення про те, що адміністрація навчального закладу не звернулась до відповідача із заявою про прийняття позивача на облік на час досягнення ним 16 років.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила позов з тих підстав, що позивач не має постійного місця проживання в м. Івано-Франківськ, що є визначеною законом підставою для прийняття особи на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов разом із іншою такої вимогою - реєстрацією в м. Івано-Франківськ; на час звернення до відповідача позивач був зареєстрований в будинку нічного перебування; на час звернення до відповідача позивачу було повних 24 роки, а дитина-сирота може звернутися до відповідача до часу досягнення 24 років; до відповідача не надходило належним чином оформлене звернення позивача про прийняття його на житловий облік, він звертався за роз`ясненнями, які йому було надано і після роз`яснень він повторно звертався за роз`ясненнями, відповідальність за бездіяльність позивача та адміністрації закладу його навчання не може бути перекладено на відповідача; прийняття осіб на квартирний облік здійснюється в порядку, що встановлений законом, а позивач просить суд про прийняття його на облік у спосіб зобов`язання відповідача здійснити дію у спосіб, що суперечить закону; зобов`язання відповідача здійснити дію всупереч встановленого законом порядку є порушенням законодавства; позивачу неодноразово роз`яснювалось необхідність виконання ним його обов`язків щодо надання документа про користування житлом на території м. Івано-Франківськ і про його реєстрацію у житловому приміщенні на території м. Івано-Франківськ; однак позивач не бажав виконувати встановлені для нього законом обов`язки, не виконував і не дотримувався вимог законодавства щодо прийняття осіб на квартирний облік.

Представник третьої особи заперечив позов та надав перед судом пояснення про те, що позивач втратив статус дитини позбавленої батьківського піклування на час звернення з заявою, позивачем не дотримано порядок звернення до відповідача про прийняття на квартирний облік; у позивача відсутні правові підстави для звернення до відповідача про прийняття на квартирний облік; право позивача на звернення до відповідача припинилось і втрачено ним; постановою Івано-Франківської обласної ради встановлено порядок та правові підстави для подання заяви про прийняття на квартирний облік, які не дотримано позивачем; позивач не надав доказу постійного проживання на території м. Івано-Франківськ протягом трьох років, як це встановлено постановою Івано-Франківської обласної ради; позивачем не доведено, що він потребує покращення житлових умов на території м. Івано-Франківськ, а також, що його житлова площа складає собою правову підставу для прийняття позивача на квартирний облік і становить менше 6 квадратних метрів на особу; позивачу було неодноразово роз`яснено необхідність дотримання встановленого законом порядку звернення та подання доказів на встановлення обставин, що визначені правовими підставами для позивача на квартирний облік; позивач не захотів виконувати положення законодавства, які йому було роз`яснено і всупереч встановленого законом порядку подав позов; у відповіді на відзив позивачем зазначено правове регулювання, умови якого ним не виконано і не дотримано, а в позові ним заперечено відповідні правовий порядок; саме позивачем порушено Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, а тому його позов спрямовано на порушення встановленого законом порядку регулювання відносин; позивач не бажає виконувати його обов`язки і тому подав позов, щоб уникнути виконання обов`язків та перекласти їх на суд, а відповідальність на відповідача.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

07/03/2012 позивачу видано довідку про те, що він навчався, виховувався і перебував на повному державному утриманні в Івано-Франківській обласній школі-інтернаті для дітей сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків з 20/08/1999 по 31/08/2008.

02/04/2016 третя особа повідомила позивача про розгляд і відмову в задоволенні його заяви про прийняття на квартирний облік, оскільки позивач не зареєстрований та не проживає в

м. Івано-Франківськ. 07/04/2016 третьою особою надано позивачу роз`яснення про те, що на квартирний облік приймаються громадяни, які за постановою виконавчого комітету проживають та зареєстровані на території м. Івано-Франківськ, а позивач зареєстрований в будинку нічного перебування.

11/10/2017 відповідач на усне звернення позивача роз`яснив порядок і правові підстави подання заяви відповідного виду.

08/09/2017 відповідач роз`яснив позивачу порядок і правові підстави подання заяви відповідного виду.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Тому суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а звернувся до відповідача про постановлення на квартирний облік 02/04/2016.

На час звернення позивача до відповідача 02/04/2016 вік позивача складав 23 роки і десять місяців.

Між сторонами виник спір з приводу того чи позивач належав до осіб, які можуть бути прийняті на житловий облік з підстави належності до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування; особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Отже на житловий облік з підстави належності до числа дітей, позбавлених батьківського піклування може бути прийнято осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Датою народження позивача є ІНФОРМАЦІЯ_1, тому вік 23 років позивач досяг ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином відповідачем доведено перед судом обставину, що права осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - осіб віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування належали позивачу до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач не належав до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Зазначене є самостійною підставою для відмови в позові, оскільки із припиненням правової підстави для прийняття позивача на квартирний облік, яка пов`язана із досягненням позивачем граничного віку, припинилось і право, про яке позивач зазначив в позові, що його порушено.

Однак відповідач не є особою, яка порушила право позивача, якого у нього не було на час звернення до відповідача. Досягнувши 23 річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач втратив належність до категорії осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Тому відповідач не несе відповідальність за бездіяльність позивача.

Так, з ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач досяг повноліття і самостійно реалізовував належні йому права.

З ІНФОРМАЦІЯ_3, коли позивачу виповнилось вісімнадцять років і по ІНФОРМАЦІЯ_2, коли позивачу виповнилось двадцять три роки сплинуло п`ять календарних років.

Отже з часу досягнення позивачем повноліття та протягом наступних п`яти років, до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку позивач мав нічим необмежену можливість звернутись до відповідача із заявою про прийняття його на облік осіб, які потребують покращення житлових умов.

Однак у визначений законом період позивач не реалізував надане йому право, а звернувся до відповідача із заявою про прийняття його на облік як дитину, позбавлену батьківського піклування, хоча вже не належав до відповідної категорії осіб.

Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Отже із досягнення позивачем повноліття він самостійно набував для себе цивільних прав і самостійно їх здійснював.

Також відповідно до змісту цивільної дієздатності позивач своїми діями створює для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконує та несе відповідальність у разі їх невиконання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 належність позивача до дітей, позбавлених батьківського піклування припинилось.

Наступною обставиною, з приводу якої між сторонами виник спір є реєстрація позивача в м. Івано-Франківськ не менше 3 років.

Відповідно до Постанови виконавчого комітету обласної ради народних депутатів та президії обласної ради професійних спілок від 07/01/1985 за №2 визначено умови прийняття на квартирний облік: мінімальний розмір житлової площі на кожного члена сім?ї в м. Івано-Франківськ та області - 6 кв.м. та тривалість постійного проживання не менше 3 років.

Відповідно до п. 15 Постанови «Про затвердження Правил обліку громадян, які

потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» громадяни, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті (Абзац другий пункту 15 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 861 від 23.11.2016).

Оскільки позивач втратив право на прийняття на облік позачергово або в першу чергу з часу досягнення ним 23 років ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому на час звернення до відповідача 02/04/2016 обов?язком позивача було подати відповідачу доказ тривалості його проживання в м. Івано-Франківськ не менше 3 років.

Отже у вказаній частині позивачем теж не виконано обов`язку щодо здійснення відповідної дії із подання відповідачу доказів проживання в м. Івано-Франківськ не менше 3 років.

Відповідно до п. 1.1. Типового положення про будинок нічного перебування, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики 14.02.2006 № 31 будинок нічного перебування (нічліжний будинок) є закладом соціального захисту для ночівлі (розміщення на ніч) бездомних осіб.

В п. 2.2.2. Типового положення про будинок нічного перебування передбачено перелік соціальних послуг, які надаються відповідними суб`єктами, серед яких в тому числі харчування; послуги перукаря; послуги майстрів щодо лагодження одягу та взуття; перша медична допомога; тощо. Тому, як і вказано в поясненнях в судовому засіданні представників відповідача та третьої особи, сама по собі реєстрація в будинку нічного перебування не є прямим та безпосереднім доказом проживання на території м. Івано-Франківськ протягом певного строку.

В ч. 4 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже негативні наслідки невиконання відповідачем обов`язку щодо спростування обставин, які мають значення для справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов`язок надання суду доказів на спростування пояснень відповідача і третьої особи процесуальним законом покладено безпосередньо на позивача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином на позивача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`зок на спростування доводів відповідача та третьої особи щодо порушення його прав.

Отже представником відповідача та представником третьої особи однозначно доведено перед судом відсутність у позивача права на прийняття його на квартирний облік позачергово чи в першу чергу з підстави належності до дітей, позбавлених батьківського піклування, припинення відповідного права позивача у зв`язку із досягненням ним 23 річного віку, належності відповідного строку до преклюзивних, які припиняються у зв`язку із досягненням позивачем 23 річного віку. Крім цього не можуть бути покладені негативні наслідки бездіяльності позивача щодо його не звернення до відповідача з моменту досягнення позивачем повноліття і до досягнення ним 23 річного віку на відповідача.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В:

в позові ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міськради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міськради про визнання права на зарахування на квартирний облік та зобов`язання відповідача зарахувати позивача на квартирний облік, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя Бородовський С.О.