РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П..

при секретарі Гожа Г.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Рівне Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на сплату комунальних платежів,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення витрат на сплату комунальних платежів.

В обґрунтування позову вказує, що він являється власником ј частки квартири АДРЕСА_1 . Зазначає, що крім нього власниками даного житла є : його брат ОСОБА_4 має у власності 1/4 частку квартири, відповідач має у власності також 1/4 частки квартири, 1/4 частки квартири належала його померлій мамі - ОСОБА_5 . Зазначає, що саме після смерті матері між ним та відповідачем розпочалися судові спори з приводу права власності на її спадкове майно, тобто з приводу власності на 1/4 частки квартири. Вказує, що відповідач з 2014 року комунальні послуги відповідно до нарахувань до своєї частки у власності не сплачує. Він взагалі ніякий чином не піклується про свою частку майна. Всі комунальні платежі, поточні ремонти та утримання квартири проводиться за його рахунок. За період з 01 серпня 2016 року по 01 липня 2019 року ним було витрачено на оплату житлово-комунальних послуг загальну суму в розмірі 24 836 грн. 63 коп., а саме : на оплату опалення та гарячого водопостачання - 12 428 грн. 97 коп., за вивезення побутових відходів - 970 грн. 01 коп., за холодне водопостачання та водовідведення - 2 869 грн. 12 коп., на оплату електропостачання - 2 249 грн. 55 коп., за послуги обслуговування прибудинкової території - 892 грн. 98 коп. та за постачання природного газу - 5 426 грн. 01 коп. Зазначає, що він неодноразово звертався до Відповідача з проханням надати кошти на оплату житла, однак він всіляко ігнорує його звернення. У зв`язку з цим він звертається до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник Відповідача ОСОБА_6 , будучи присутнім в попередньому судовому засіданні просив суд відмовити в задоволені позову. Вказав, що відповідач за весь час коли проживав у спірній квартирі надавав кошти на її утримання. Також зауважив, що між сторонами існує спір щодо частки спадкового майна після смерті ОСОБА_5 .

В судове засідання представник Відповідача не з`явися, про день та час судового засідання повідомлявся, про свідчить його підпис в розписці про дату наступного судового засідання.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради від 18 вересня 2007 року ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 належить на праві приватної спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 , по 1/4 частки кожному.

Доказів того, що 1/4 частка квартири, яка належить ОСОБА_3 збільшилася чи зменшилася у матеріалах справи немає.

Отже, сторони є співвласниками квартири і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

ОСОБА_2 у період з серпня 2016 року до липня 2019 року сплатив кошти на оплату житлово-комунальних послуг загальну суму в розмірі 24 836 грн. 63 коп., а саме : на оплату опалення та гарячого водопостачання - 12 428 грн. 97 коп., за вивезення побутових відходів - 970 грн. 01 коп., за холодне водопостачання та водовідведення - 2 869 грн. 12 коп., на оплату електропостачання - 2 249 грн. 55 коп., за послуги обслуговування прибудинкової території - 892 грн. 98 коп. та за постачання природного газу - 5 426 грн. 01 коп., що підтверджується дослідженими в судовому засіданні квитанціями про сплату комунальних послуг.

Отже, ОСОБА_2 сплатив замість відповідача грошові кошти у розмірі 6209,16 грн. (24836,63 : 4 співвласника квартири) за надані комунальні послуги, а тому вказана сума підлягає стягненню із ОСОБА_3 на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України 2004 року, частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

На підставі викладено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю, оскільки відповідач є співвласником майна та зобов`язаний нести витрати на його утримання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на сплату комунальних платежів задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартість 1/4 частини сплачених комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 6209,16 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання : АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 23 листопада 2020 року.

Суддя С.П. Харечко