Справа № 279/4967/19
У х в а л а

"25" лютого 2020 р. смт Ємільчине

Суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області Прищепа Т.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом,

ВСТАНОВИЛА:

21.02.2020 з Коростенського міськрайонного суду Житомирської області відповідно до ухвали від 09.12.2019 про визначення підсудності до Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом. Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями вказана цивільна справа надійшла в провадження судді.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України.

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, №2 роз`яснюється, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ЦПК України. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

В порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не вказано: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), щодо відповідача, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти щодо позивача та відповідача (якщо відомості невідомі про це потрібно зазначити).

В порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Пунктами 5, 6, 7, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, ОСОБА_1 в порушення вимог пунктів 5, 6, 7, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у поданій позовній заяві не викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги; не зазначив відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, не зазначено підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Щодо п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України про виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення вищенаведених норм законодавства позивач зазначив, що строк він пропустив у зв`язку з тим, що не знав про наявність спадкових земельних ділянок, не мав правовстановлюючих документів, які знайшов нещодавно в речах матері.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Крім того суддя вважає за доцільне зазначити, що Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.05.2008 N 7, «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, зокрема у п. 24, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК ( 435-15 ). Зазначене положення

застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) ( 435-15 ), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. (З додатків долучених до позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину, оскільки на день відкриття спадщини був зареєстрований в одному будинку з спадкодавцем, тобто має право надати згоду позивачу на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини). Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину (відповіддю державного нотаріуса стверджується, що спадкова справа не заведена, до нотаріальної контори ніхто не звертався).

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (спадкове майно знаходиться на території Зеленицької сільської ради, відповідно вона буде відповідачем).

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину (позивач долучив лист Коростенської міської державної нотаріальної контори, який не відповідає формі постанови нотаріуса, як це передбачено ч. 3 глави 13 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5»Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», постанова нотаріуса в матеріалах справи відсутня).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вище наведених обставин, в силу положень статті 185 ЦПК України приходжу до висновку про залишення позовної заяви, поданої ОСОБА_3 , без руху та надання визначеного законом терміну для усунення недоліків, що містить позов та виконання вимог, визначених статтями 175 і 177 ЦПК України.

На підставі викладеного вище, керуючись 175-177, 185, 352-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний термін з дня отримання копії ухвали, - для виправлення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду належним чином оформлену позовну заяву з усуненням недоліків зазначених вище.

Недоліки позовної заяви усунути у відповідності до ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а також врахувати вимоги ст. 95 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

сСуддя Т. П. Прищепа