ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Харків

Справа № 643/10804/20

Провадження № 22-ц/818/4599/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач (заявник): Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

Заінтересована особа: П`ята Харківська державна нотаріальна контора,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 28 липня 2020 року, постановлену суддею Єрмак Н.В.,

у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про забезпечення доказів до подачі позову,-

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулося до суду із заявою про забезпечення доказів до подачі позову шляхом витребування у П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи 1312/2019, щодо майна ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви, посилаючись на положення ст.116 ЦПК України, заявник зазначав, що між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено два кредитні договори №ML-700/973/2008 та №ML-700/1195/2008 від 11.06.2008, виконання зобов`язань за останнім забезпечувалося договором іпотеки №№РL-700/1195/2008 від 02.10.2008.

Після отримання заявником 10.02.2020 документів відповідно до акту прийому-передачі стало відомо, що боржник ОСОБА_1 помер, розмір заборгованості за кредитними договорами становить 1075817 грн. та 1615613 грн. відповідно.

ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було направлено претензію до спадкоємців, проте з відповіді 5 Харківської державної нотаріальної контори від 18.06.2020 вих.№1912/02-14 стало відомо, що після смерті боржника була відкрита спадкова справа №105/2019 щодо його майна.

На запит заявника до нотаріальної контори від 07.12.2016 про повідомлення щодо кола спадкоємців, видачі свідоцтв про прийняття спадщини, майна, що складає спадщину для подальшого звернення до суду на підставі ст.1282 ЦК України нотаріальна контора надала відповідь, якою відмовила у наданні запитуваної інформації на підставі ст.8 Закону України «Про нотаріат», оскільки заявник не входить до визначеного кола суб`єктів, яким може бути надана така інформація.

Вказані обставини стали підставою для звернення із вказаною заявою на підставі ч.2 ст.116 та ч.2 ст.133 ЦПК України до суду.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не доведено того, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим після подання до суду позовної заяви.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою заяву про забезпечення доказів задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню.

В обґрунтування скарги посилається на те, що за викладених обставин заявник позбавлений можливості визначити відповідачів для звернення із позовом до спадкоємців та надати належні докази у справі, оскільки виникли відповідні труднощі. Тобто, суд позбавив можливості ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» встановити коло спадкоємців, визначити суб`єктивний склад для подання позовної заяви та встановити належних відповідачів, як того вимагає ст.175 ЦПК України, якою визначені вимоги до позовної заяви.

Відзиву в порядку ст.360 ЦПК України у визначний судом строк не надходило. Відсутність відзивів на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулося до суду із заявою про забезпечення доказів до пред`явлення позову шляхом витребування та огляду письмових документів, оскільки він не в змозі отримати відомості щодо кола відповідачів, тим самим позбавлений можливості звернення до суду з позовом, а також щодо обсягу спадкового майна в межах якого повинні бути задоволені його вимоги як позивача.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За положеннями ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Слід зазначити, що інформація про спадкоємців, яку заявник хоче отримати у порядку забезпечення доказів не може бути з`ясована під час розгляду справи по суті, оскільки вказаним подіям передує факт його звернення із позовом, який заявник не може подати через відсутність у нього інформації про коло спадкоємців ОСОБА_1 , які мають бути відповідачами у справі та які мають бути зазначені у позовній заяві як того вимагає ст.175 ЦПК України. Чого не стосуються обґрунтування заяви в частині обсягу спадкового майна, оскільки вказана інформація може бути отримана в іншому процесуальному порядку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не сприяв в реалізації процесуального права заявника на отримання доказів шляхом їх забезпечення знайшли своє підтвердження, оскільки судом першої інстанції неправомірно встановлено відсутність належних процесуальних підстав для задоволення даної заяви з підстав, передбачених ст. 116 ЦПК України.

Суд зобов`язаний був посприяти у отриманні вказаних відомостей, які відносяться до предмету доказування в силу закону, яку сторона можливого позивача позбавлена об`єктивної можливості отримати самостійно.

У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення. Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції). У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Надмірний формалізм у тлумаченні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елементу права на справедливий суд, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, відмова у задоволенні заяви про забезпечення доказів шляхом їх витребування та огляду, направленої на встановлення кола майбутніх відповідачів, з підстав порушення процесуальної процедури, є надмірним формалізмом з боку суду, який перешкоджає вирішити справу у відповідності до ст. ст. 263, 264 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що клопотання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про забезпечення доказів є обґрунтованою, а вказані у ній причини є поважними.

Отже, відмова судом першої інстанції у задоволенні заяви про забезпечення доказів шляхом їх витребування та огляду, з огляду на конкретні обставини справи, є надмірним формалізмом, який не може бути підставою для відмови у витребуванні доказів по справі.

За приведених обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати з прийняттям у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України нового судового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 28 липня 2020 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про забезпечення доказів до подачі позову задовольнити.

Витребувати у П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи 1312/2019 щодо майна ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , які належить направити на адресу Московського районного суду міста Харкова.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови

складено 1 грудня 2020 року