Справа № 567/1508/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вельбівненська сільська рада Острозького району Рівненської області про визнання заповіту недійсним

встановив

11.02.2020 Острозьким районним судом відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вельбівненська сільська рада Острозького району Рівненської області про визнання заповіту недійсним.

25.02.2020 представником позивача подано до Острозького районного суду заяву про забезпечення позову у вказаній справі, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. видавати свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що на даний час між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 існує спір щодо законності заповіту, складеного ОСОБА_3 та посвідченого 14.06.2019 Вельбівненською сільською радою, зареєстрованого в реєстрі за №22.

Посилається на те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по суті за вказаним позовом, оскільки на даний час формально право на спадкування майна, що належало померлій ОСОБА_3 , на підставі оскаржуваного заповіту має відповідач, яка вже звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Вважає, що видача ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину призведе до утруднення чи неможливості виконання рішення суду по даній справі та поновлення порушених права позивача у випадку задоволення позову, чим буде грубо порушено законні права та інтереси позивача, як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1, 3 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з"ясування питань, пов"язаних із зустрічним забезпеченням.

Суд не вбачає підстав для виклику в судове засідання позивача та його представника для дачі пояснень, оскільки виклик особи для надання пояснень є правом, а не обов"язком суду. Крім того, в заяві про забезпечення позову викладені обставини, які на думку заявника є підставою для забезпечення позову, а заявником не зазначено, які додаткові докази можуть бути надані в судовому засіданні.

Дослідивши заяву та вивчивши матеріали заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином, частиною 1 ст.151 ЦПК України передбачено чіткий перелік відомостей, які повинна містити заява про забезпечення позову.

Згідно з імперативними приписами ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

В порушення викладеного, в заяві про забезпечення позову, заявником не зазначені пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Разом з тим, лише проаналізувавши пропозицію заявника щодо зустрічного забезпечення та надані на її підтвердження докази, суд може вирішити питання про наявність чи відсутність у нього обов`язку застосувати зустрічне забезпечення на підставі ч.3 ст.154 ЦПК України.

У відповідності до п.4 постанови ВС України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб"єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов"язання після пред"явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим, як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, в ній містяться лише мотиви, що підтверджують наявність спору між сторонами. Однак, заява не містить посилань на докази, що підтверджують неможливість чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В порушення п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову заявник вказує лише про потенційну можливість утруднення виконання судового рішення, однак будь-яких доказів на підтвердження цього не надає та не зазначає доказів про те, які дії вживаються зі сторони відповідача та спрямовуються нею на утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду, оскільки будь-яких доказів заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , а також доказів звернення відповідача саме до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на що посилається заявник обґрунтовуючи свої вимоги, суду не надано.

За вказаних обставин, на даному етапі суд приходить до висновку про те, що відсутні достатні дані, які об`єктивно вказують на необхідність застосування заходів, пов`язаних із забезпеченням позову, оскільки заявником не наведено достатніх та переконливих доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявником не наведено обставин необхідності вжиття заходів забезпечення позову, та не надано на їх підтвердження належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, а тому застосування заходів забезпечення позову є передчасним.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов?язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наявність у заяві про забезпечення позову зазначених вище недоліків, з метою недопущення порушення прав всіх осіб, інтереси яких можуть бути порушені забезпеченням позову та те, що суд не має можливості прийти до однозначного висновку про підставність заяви та необхідність застосування такого заходу, що запропонований заявником, та його співмірності як виду забезпечення позову з врахуванням заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що заяву слід повернуту заявнику.

При цьому, заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, звернутися до суду з заявою про забезпечення позову повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 153, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вельбівненська сільська рада Острозького району Рівненської області про визнання заповіту недійсним, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.