Справа № 138/2733/20
Провадження №:2/138/798/20
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2020 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Холодової Т.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.09.2014 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3011,48 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з умовами Генеральної угоди відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, проценти за його використання, штраф а також оплачувати пеню та комісії на умовах, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг ПриватБанку. Однак ОСОБА_1 не виконав умови Генеральної угоди, що призвело до виникнення заборгованості. Позивач є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» і з 21.05.2018 змінив організаційно-правову форму на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 04.08.2020 у сумі 11794,00 грн.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 30.10.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, при зверненні до суду з даним позовом, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується в п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, суд встановив, що 09.09.2014 сторони уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н (а.с. 12). Відповідно до п. 2.1. Генеральної угоди відповідачу надано кредит у розмірі 3011,48 грн. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 6 місяців з кінцевим терміном погашення заборгованості 31.03.2015.

Крім того п. 2.2 Генеральної угоди визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 31 день, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 1020,18 грн.

Згідно з розрахунком суми боргу заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 04.08.2020 становить 11794,00 грн., а саме: 3011,48 грн. заборгованість за кредитом; 1,69 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 7760,65 грн. заборгованість за пенею; 1020,18 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с. 5-6).

Враховуючи, що відповідач не виконує взяті на себе за Генеральною угодою зобов`язання, а умовами Генеральної угоди передбачено повернення відповідачем кредиту, сплата відсотків за його користування та штрафу за порушення строку повернення грошового зобов`язання, суд вважає в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, відтак такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача пені, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до даної норми закону при вирішенні даного спору суд враховував правову позицію, зазначену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та штрафу, стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату кредиту.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 09.09.2014, позивач посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які є невід`ємною частиною Генеральної угоди.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов, який був наданий позивачем до позовної заяви, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах розмірі і порядку нарахування.

Крім того, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин 09.09.2014 до моменту звернення до суду із вказаним позовом у жовтні 2020, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.

Також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який міститься в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину Генеральної угоди, укладеної між сторонами 09.09.2014.

При цьому у самій Генеральній угоді відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відтак відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Крім цього, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 06.09.2018 у справі № 206/931/16-ц.

Крім того, за клопотанням представника позивача судом було оглянуто веб-сайт за посиланням https://privatbank.ua/terms. Разом з тим, враховуючи викладене вище, суд не може вважати доведеною ту обставину, що умови та правила надання банківських послуг, в редакції, які додані до позову, були розміщені на сайті позивача на момент укладення кредитного договору з відповідачем, оскільки вказаний сайт не містить відомостей про дату його заповнення, в тому числі дату опублікування доданих до позову Умов та правил надання банківських послуг.

За таких обставин суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача пені є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 4033,35 грн. (тобто 34,20 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 718,88 грн., а судовий збір у сумі 1383,12 грн. суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 3 ч. 1 п. 3, 549, 626 ч. 1, 1048 ч. 1, 1054 ч. 1 ЦК України, ст. 61 Конституції України, ст.ст. 13, 76-81, 141 ч. 1, 178 ч. 8, 259 ч. 1, 2, 263-265, 273, 275, 279 ч. 5 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині заявленої вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 4033 (чотири тисячі тридцять три) грн. 35 коп. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 4033 (чотири тисячі тридцять три) грн. 35 коп.

У позові Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині заявленої вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 7760 (сім тисяч сімсот шістдесят) грн. 65 коп. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у виді судового збору в сумі 718 (сімсот вісімнадцять) грн. 88 коп.

Судовий збір в сумі 1383 (одна тисяча триста вісімдесят три) грн. 12 коп. покласти на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570.

Відповідач:ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Т.Ю. Холодова