Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2560/19

18 лютого 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

з участтю представника позивача-адвоката: Гураша М.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в залі суду м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівль і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказаний факт стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 139967171 від 03 жовтня 2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -240, номер запису про право власності 28200990 від 27 вересня 2018 року.

Крім неї в належному їй на праві приватної власності домоволодінні зареєстрована і проживає на даний час її дочка ОСОБА_3 , а також син відповідач по справі ОСОБА_2 . Останній проживав в належному їй домоволодінні до осені 2009 року.

Осінню 2009 року її син ОСОБА_2 залишив належне їй домоволодіння і забравши всі свої особисті речі перейшов проживати до її батьків в належний їм житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 і з того часу син додому не повертався, проти чого він сам не заперечує однак добровільно знятись з реєстрації в ньому не бажає.

В жовтні 2015 року в зв`язку з одруженням відповідач став проживати в будинку батьків своєї дружини в АДРЕСА_2 , а після розірвання шлюбу перейшов проживати в АДРЕСА_3 , де проживає на даний час.

Таким чином, відповідач не проживає на даний час у її будинку понад один рік.

Реєстрація відповідача у вказаному будинку порушує її права та законні інтереси як власника, оскільки вона не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном.

Стислий виклад позиції позивача:

Представник позивача адвокат Гураш М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява в якій він просить розгляд справи проводити в його відсутності. Позовні вимоги позивача визнає, оскільки дійсно з 2009 року не проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.12.2019 р. провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.01.2020 р. закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером витягу 139967171 від 03 жовтня 2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -240, номер запису про право власності 28200990 від 27 вересня 2018 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівль і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 7 ).

Згідно довідки від 10.12.2019 року за № 3111 виданої адміністратором відділу центру надання адміністративних послуг Делятинської селищної ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 яка проживає по АДРЕСА_1 є головою двору, крім того за вище вказаною адресою зареєстовані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 складеного депутатом Зарічанської сільської ради Надвірнянського району Р.Дідик, те що зі слів заявниці її син ОСОБА_2 зареєстрований в господарстві АДРЕСА_1 , однак більшем 10 років в ньому не проживає (а.с. 5).

Оскільки, позивач ОСОБА_1 є власником зазначеного житлового будинку і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в ньому, то вона відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування житлом.

Вказані обставини також ствердили допитані в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показання яких логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Норми права, які застосував суд:

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірному будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Оскільки позивач є власником житлового будинку, вона має право, відповідно до положень ст.391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають їй користуватися та розпоряджатися її майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення яким саме порушене право та з яких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи вищенаведене, суд зауважує, що дієвим способом захисту права власності позивач, виходячи з приписів норм матеріального права, буде усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому, позов в частині примусового знятя відповідача з реєстраційного обліку в будинку позивача задоволенню не підлягає, оскільки статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Висновки суду:

З врахуванням вище наведено, а саме що відповідач ОСОБА_2 не є власником вказаного житлового будинку, не проживає в ньому, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, між позивачем та відповідачем не існує жодних домовленостей щодо збереження за ним права користування житлом у разі його відсутності за місцем реєстрації понад один рік, суд прийшов до висновку, що факт реєстрація відповідача у належному позивачу на праві власності житловому будинку створює перешкоду у здійсненні ним права власності, в звязку з чим позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житлом підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.319, 346, 391, ч.2 405 ЦК України, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задоволити .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 25.02.2020 року.