Справа № 392/114/20
Провадження № 2/392/394/20
25 листопада 2020 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:
Головуючої: судді Кавун Т.В.
при секретарі Стець Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мала Виска справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.
27.06.2019 року слідчий виніс постанову про закриття кримінального правопорушення за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
За наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 слідчий суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області постановив ухвалу від 02.08.2019 року, якою скасував постанову слідчого про закриття кримінального провадження та направив справу прокурору для організації та проведення досудового розслідування.
Постановою начальника СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області Гарас О.А. від 21.09.2019 року вказане кримінальне провадження на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України знову було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
26.06.2019 року ОСОБА_2 дана розписка про те, що він зобов`язується до 26.07.2019 року повернути ОСОБА_4 кошти в сумі 2000 доларів США, за куплений в нього автомобіль.
26.06.2019 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.
Верховний Суд підкреслив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки
Зі змісту розписки наданої позивачем, на підтвердження обставин викладених в позові, вбачається, що відповідач винен кошти за купівлю транспортного засобу.
Отже, розписка не містить відомостей про передачу позивачем грошових коштів та отримання відповідачем цих грошових коштів та позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів та підтвердження факту передачі коштів відповідачу.
Дана розписка не є за своєю правовою природою договором позики, оскільки не підтверджує факт отримання грошової суми та зобов"язання їх повернути.
За таких обставин позов задоволенню не підлягає.
Також слід зазначити, що у розписці ОСОБА_2 зобов`язався повернути кошти ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 258, 265, 273, 280-282 ЦПК України,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем на рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.В. Кавун