Провадження № 4-с/760/44/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року Солом"янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державних виконавців Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Київ /, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із скаргою і просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Максименко М.Ф. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 18 липня 2018 року у ВП №49274294;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про відкриття ВП №60800475 від 04 грудня 2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про відкриття ВП №60800522 від 04 грудня 2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2019 року у ВП №60800522;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2019 року у ВП №60800475;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві Саковичем С.Ю. про відкриття ВП №49268531 від 06 листопада 2015 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві Саковичем С.Ю. про стягнення виконавчого збору від 15 червня 2016 року у ВП №49268531;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про арешт коштів боржника від 02 грудня 2019 року у ВП №49268531;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про арешт майна боржника від 02 грудня 2019 року у ВП №49268531;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 04 грудня 2019 року у ВП № 49268531.

Провадження в справі підлягає закриттю в частині вимог про:

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Максименко М.Ф. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 18 липня 2018 року у ВП №49274294;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про відкриття ВП №60800475 від 04 грудня 2019 року;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про відкриття ВП №60800522 від 04 грудня 2019 року;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2019 року у ВП №60800522;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2019 року у ВП №60800475, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В статті 19 ЦПК України зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею ст.125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

В ч. 1 ст.18 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

За змістом ст.1 даного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно зі ст.42 Закону кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.2 ст.74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, даною нормою закону закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Вказаний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №766/740/17-ц та від 07 лютого 2019 року у справі №927/769/16.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, та, як наслідок, постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах виконавчих проваджень по виконанню даних виконавчих документів, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому провадження в справі в цій частині підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 3, 19, п.1 ч.1 ст.255, 447 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження в справі за скаргою ОСОБА_1 на на рішення та дії державних виконавців Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Київ / в частині вимог про:

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Максименко М.Ф. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 18 липня 2018 року у ВП №49274294;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про відкриття ВП №60800475 від 04 грудня 2019 року;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про відкриття ВП №60800522 від 04 грудня 2019 року;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2019 року у ВП №60800522;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2019 року у ВП №60800475 закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л. А. Шереметьєва