ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року

м. Харків

Справа № 629/2822/20

Провадження № 22-ц/818/4187/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Тичкової О.Ю., Пилипчук Н.П.,

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :

Заявник: ОСОБА_1 ,

Заінтересована особа: заступник начальника Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області Гавриленко І.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту внесення до офіційного документу завідомо недостовірних відомостей, заінтересована особа - заступник начальника Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області Гавриленко І.М. ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 липня 2020 року (суддя Ткаченко О.А.),-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив встановити факт внесення до офіційного документу завідомо недостовірних відомостей заступником начальника Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області Гавриленко І.М.

Підставою звернення до суду стало внесення, на думку заявника, посадовою особою пенсійного органу до офіційного документу завідомо недостовірних відомостей.

Просив встановити вказаний юридичний факт у судовому порядку в окремому провадженні.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 липня 2020 року ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його заявою про встановлення факту внесення до офіційного документу завідомо недостовірних відомостей, заінтересована особа - заступник начальника Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області Гавриленко І.М. - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу районного суду скасувати та направити справу на розгляд згідно цивільного судочинства до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що він звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту на підставі ухвали Харківського окружного адміністративного суду, якою заявнику роз`яснено його право звернення до суду для розгляду заяви в порядку цивільного судочинства.

Оскільки відповідно до ст.32 ЦПК України спори про підсудність справ не допускаються, оскаржувана ухвала позбавляє його права на захист своїх законних прав та інтересів в суді.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи Гавриленко І.М. у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Зазначив, що заява має бути вирішена відповідним органом в порядку, передбаченому КК України.

Повністю погодитися з такими висновками колегія суддів не може, враховуючи наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 02 червня 2016 року№ 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Вважаючи порушеним своє право на захист, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження -це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку іх встановлення.

Аналізуючи положення вказаних статтей можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року по справі №320/948/18.

Мотивуючи відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що заява підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, в той час, як встановлення фактів, які мають юридичне значення кримінальним законодавством не передбачено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту внесення до офіційного документу завідомо недостовірних відомостей не можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства, проте не взяв до уваги, що спір взагалі не підлягає вирішенню в судовому поряду, за правилами будь-якого судочинства, а не лише цивільного.

Отже відмова у відкритті провадження у цій справі є правильною саме з цих мотивів.

За змістом п.2 ч.1 ст.375, п.4 ч.1, ч.4 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення. Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної частини.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши її мотивувальну частину вказівкою про неможливість встановлення факту внесення до офіційного документу завідомо недостовірних відомостей у відповідній справі за правилами цивільного судочинства, тому що такий факт взагалі не може бути встановлено в окремому провадженні.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала змінюється, але при цьому результат розгляду справи залишається незмінним, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за заявником.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 липня 2020 року - змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку, передбаченому статтею 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.Ю.Тичкова

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 24 листопада 2020 року.