Справа № 209/3569/19
Провадження № 2/209/176/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

за участі: секретаря Кулік О.О.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, на час навчання дочки, починаючи 24 жовтня 2019 року до досягнення дочкою 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

На обґрунтування позову зазначив, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року та мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після досягнення повноліття дочка продовжує навчання, є студенткою 3-го курсу Придніпровського державного металургійного коледжу денної форми навчання за бюджетом, термін навчання до 30 червня 2021 року. Дочка отримує стипендію в розмірі 1250 грн. Дочка зареєстрована та мешкає разом з ним, позивачем за їх місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на його утриманні. Він працює в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», але його доходу не вистачає для забезпечення дочки усім необхідним. Відповідачка не проживає разом з ним та дочкою з 2018 року, не надає матеріальну допомогу своїй дочці на період її навчання, хоча має таку можливість, бо працює в ПАТ «ДМКД» та має регулярний офіційний заробіток. Він не може самостійно утримати їх дочку у зв`язку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники. Посилаючись на ч.2 ст. 182, ч.1, 3 ст. 199, ч.1, 2 ст. 200 СК України, просить стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання дочки ОСОБА_4 на час її навчання, в заявленому в позові розмірі.

До судового розгляду справи відповідачка ОСОБА_1 надала відзив на позовну заяву (а.с. 31-34), де зазначила, що дочка ОСОБА_4 не проживає разом з позивачем, а мешкає окремо зі своїм хлопцем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . У квартирі по АДРЕСА_1 , яка є зареєстрованим місцем проживання позивача, дочки та її, відповідачки, позивач також не мешкає, отже, вважає, що у позивача, відсутнє право на звернення до суду з цим позовом. Вона ніколи не відмовлялася утримувати свою дочку ОСОБА_4 і завжди надавала їй свою матеріальну підтримку. З грудня 2019 року вона переказує на банківську карту дочки грошові кошти в розмірі 1100 грн., і коли потрібно додатково дає їй грошові кошти. Вона працює в ПАТ «ДМКД», яке з жовтня 2019 року переведено на неповний робочий тиждень із окладом 2/3 частини заробітної плати. В теперішній час на її утриманні перебуває її батько, який є пенсіонером та потребує постійного лікування та догляду. Отже, вирішуючи справу, необхідно взяти до уваги, що їх дочка мешкає окремо від батьків, проживає самостійно, має постійний дохід (стипендію) та має змогу у вільний від навчання час влаштуватися на роботу та отримувати заробітну плату. Вважає, що позов про стягнення аліментів на своє утримання на час навчання, повинний подаватися самою дочкою до обох батьків. Просить відмовити позивачу в задоволені позову.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання 25 лютого 2020 року не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити .

Представник позивача - адвокат Медведєва Л.В. в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову про стягнення аліментів на її утримання у зв`язку з навчанням. Також у заяві зазначила, що вона повідомляє суд про її спільне проживання разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Просить суд врахувати характер родинних відносин між нею та позивачем і відповідачкою, які є її батьками, і її небажанням приймати участь у сімейних конфліктах.

Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності позивача, його представника та третьої особи.

В судовому засіданні, яке відбулося 14 січня 2020 року, позивач у вступному слові стисло виклав зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Також пояснив суду, що після припинення між ним та відповідачкою сімейно-шлюбних відносин, ОСОБА_1 залишила його та дочку та стала проживати за іншою адресою. За заявою відповідачки, судом було видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання дочки, за яким з нього на користь ОСОБА_1 було стягнуто 17000 грн. заборгованості по аліментам. В подальшому суд скасував цей судовий наказ, але відповідачка отримані гроші дочці не повернула. Їх з відповідачкою дочка ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття, навчається на 3-му курсі Придніпровського державного металургійного коледжу денної форми навчання за бюджетом, термін навчання до 30 червня 2021 року. До кінця 2019 року дочка отримувала стипендію, чи буде вони отримувати стипендію у 2020 році, невідомо. Дочка ОСОБА_4 мешкає разом з ним у квартирі по АДРЕСА_1 . Він утримує дочку, забезпечує її продуктами харчування, одягом, витрачає кошти на відпочинок. Дочка казала, що мати їй також надає кошти, в листопаді 2019 року дала 1000 грн., грудні 2019 року перерахувала на картку дочки 1100 грн. Вони з дочкою приблизно 4000 грн. на місяць витрачають на харчування, 1000,00 грн. на оплату житлово-комунальних послуг. Кожен день дочка витрачає гроші на обід, на проїзд до місця навчання по 15 грн. Він кожного місця витрачає приблизно 5000 грн. на утримання дочки. Стипендію, яку отримує, дочка докладає до його коштів для придбання для себе одягу, взуття.

В судовому засіданні, яке відбулося 14 січня 2020 року, представник позивача адвокат Медведєва Л.В. просила позов ОСОБА_2 задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у вступному слові заперечувала проти позову, вказуючи, що у зв`язку з її матеріальним станом вона не може платити на утримання повнолітньої дочки 1/4 частину заробітку, а в разі задоволення позову просила суд визначити аліменти в меншому розмірі. Надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. Також пояснила суду, що з вересня 2019 року дочка ОСОБА_4 не мешкає у квартирі за місцем реєстрації, проживає з хлопцем в орендованій квартирі. Дочка дійсно є студенткою коледжу, але навчальний заклад не відвідує, лише складає іспити або приходить до коледжу по дзвінку куратора. Дочка працює в кафе «Лагуна» офіціанткою без оформлення. Позивач з листопада 2019 року також не мешкає в їх спільній квартирі по АДРЕСА_1 . Вони з позивачем у рівних частках несли витрати по сплаті комунальних послуг по квартирі, вона надавала ОСОБА_2 гроші, а він сплачував, а зараз вона сама сплачує половину вартості послуг. В грудні 2019 року вона перерахувала дочці 2000 грн., в січні 2020 року ще 1100 грн., а також давала дочці гроші готівкою. Після судового засідання, яке відбулося 14 січня 2020 року, дочка ОСОБА_4 переїхала мешкати до квартири по АДРЕСА_1 , де мешкає разом із своїм хлопцем. Позивач мешкає з іншою жінкою, але за якою адресою, їй, відповідачці, невідомо. Вона добровільно надає дочці матеріальну допомогу.

Вислухавши позивача, його представника, відповідачку, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1998 року по 08 травня 2019 року, дошлюбне прізвище відповідачки « ОСОБА_6 », що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року про розірвання шлюбу між сторонами у справі (а.с. 5).

Сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 15).

Повнолітня ОСОБА_3 є студенткою 3- го курсу Придніпровського державного металургійного коледжу денної форми навчання за бюджетом, термін навчання до 30 червня 2021 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 27 вересня 2019 року № 4791 (а.с. 6).

Згідно довідки про доходи від 27 вересня 2019 року № 261 (а.с. 7) та від 02 січня 2020 року № 4 (а.с 46), ОСОБА_3 в період з березня 2019 року по червень 2019 року включно, та з вересня 2019 року по грудень 2019 року включно щомісячно отримувала стипендію в розмірі 1250 грн.

Позивач, відповідачка та їх дочка ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/21175 від 04 жовтня 2019 року про реєстрацію та склад сім`ї.

В заявленому позові та в судовому засіданні позивач стверджував, що дочка ОСОБА_4 знаходиться на його утриманні, відповідачка регулярно матеріальну допомогу на утримання дочки, яка продовжує навчання, не надає, а він не має можливості самостійно утримувати дочку та забезпечувати її всім необхідним.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 на період її навчання в розмірі 1/4 частини її заробітку, погодилася сплачувати аліменти на утримання дочки, але в меншому розмірі ніж заявлено в позові. Однак вважала, що аліменти повинні стягуватися саме на користь дочки та з обох батьків, бо позивач не мешкає з дочкою в одній квартирі, що підтверджується актом від 10 січня 2020 року про непроживання позивача та дочки ОСОБА_4 за місцем реєстрації з вересня 2019 року.

Проте, суд не приймає до уваги ні наданий відповідачкою акт від 10 січня 2020 року про непроживання позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 35), ні наданий позивачем акт від 25 червня 2019 року про його проживання разом з дочкою ОСОБА_4 у вказаній квартирі, бо ці акти, які складені комісією КП КМР «УКОЖФ», до складу якої входить один і той самий технік ОСОБА_7 , виконані одним рукописним текстом, суперечать один одному, а тому не можуть бути доказами на підтвердження факту проживання або непроживання позивача разом з дочкою ОСОБА_4 за їх місцем реєстрації. Відповідачка в судовому засідданні 25.02.2020 року вказувала, що її дочка проживає в у квартирі АДРЕСА_3 , що також спростовує відомості викладені в наданому нею суду акті обстеження квартири.

Суд вважає, що право на стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини має той із батьків, на утриманні якого знаходиться дитина, яка потребує матеріальної допомоги в період навчання, не зважаючи на те, що дитина може мешкати окремо від того із батьків, який матеріально її утримує.

В суді відповідачка не заперечувала, що її дочка ОСОБА_4 є студенткою 3- го курсу Придніпровського державного металургійного коледжу денної форми навчання, але вважала, що дочка має можливість у вільний від навчання час працевлаштуватися та отримувати власні доходи. Також відповідачка в обґрунтування своїх заперечень проти позову, вказувала на те, що дочка неофіційно працює, отримує дохід, мешкає з хлопцем, який повинний її забезпечувати. Проте, ніяких доказів на підтвердження вказаних обставин та на підтвердження отримання дочкою, будь-яких інших доходів, окрім стипендії, ОСОБА_1 суду не надала.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 дійсно потребує матеріальної допомоги на період навчання, і таку допомогу їй надає її батько позивач ОСОБА_2 , який придбаває для дочки продукти харчування, одяг, забезпечує грошовими коштами для проїзду до місця навчання.

Згідно зі ст.199 СК України якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища як дітей, так і платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, відповідачка з грудня 2019 року стала надавати дочці грошові кошти по 1100 грн. щомісячно, перераховуючи їх на банківську карту ОСОБА_3 , що підтверджується квитанціями від 08 грудня 2019 року, від 24 грудня 2019 року та від 09 січня 2020 року (а.с. 44), що не заперечувалося в судовому засіданні позивачем ОСОБА_2 .

Вказане свідчить про те, що відповідачка визнає свій обов`язок надавати допомогу своїй повнолітній дочці ОСОБА_4 на час її навчання і має таку можливість, бо працює та щомісячно отримує дохід у виді заробітної плати. Однак, відповідачка у відзиві на позов, просила суд врахувати те, що на її утриманні перебуває батько, який є пенсіонером та потребує постійного лікування та догляду, на підтвердження чого надала довідку ЛКК КНП Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» від 10 січня 2020 рок (а.с. 43), де зазначено, що ОСОБА_8 , 1951 року народження, який страждає на кардіосклероз, за станом здоров`я потребує постійного медикаментозного лікування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачка зобов`язана і має можливість надавати допомогу своїй повнолітній дочці на час її навчання, але аліменти з відповідачки на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_4 необхідно стягнути в розмірі однієї шостої частини, а не в заявленому ОСОБА_2 розмірі.

Оскільки позивач, згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі однієї шостої частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, на час навчання дочки, починаючи 24 жовтня ІНФОРМАЦІЯ_3 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 840,80грн. на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.