Справа №705/5898/19
2/705/1200/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Леся Сергіївна, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Умань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Уманської місцевої прокуратури Менчинського С.В. в інтересах держави в особі: Відділу охорони здоров`я Уманської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне некомерційне підприємство «Уманська міська лікарня» про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач заступник керівника Уманської місцевої прокуратури Менчинський С.В. в інтересах держави в особі Відділу охорони здоров`я Уманської міської радизвернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне некомерційне підприємство «Уманська міська лікарня» про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, посилаючись на те, що згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу без позбавлення права керувати транспортним засобом.

Згідно обставин справи, ОСОБА_1 21.09.2017 року близько 15 год. 45 хв., керуючи самохідним шасі марки «Т-16», власником якого є Уманське ВЖ РЕУ №2 та рухаючись в м. Умані Черкаської області по вул. Небесної сотні, навпроти будівлі №7, транспортуючи на кузові останнього дерев`яний стіл, який своєю основою закривав повноцінну оглядовість з робочого місця водія, порушуючи вимоги п.п.2.3 б) ПДР України (водій зобов`язаний бути уважним, слідкувати за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим транспортним засобом у дорозі), п.2.9 а) ПДР України (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), п.22.3 в) ПДР України (перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не обмежує водієві оглядовість), перевозив вантаж, який обмежував йому оглядовість, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, під час руху не переконався, що таке перевезення буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рухалася справа наліво по ходу руху вказаного транспортного засобу.

Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та закритого перелому великого горбика правої плечової кістки, останнє з яких згідно висновку експерта №05-7-01/884 від 06.10.2017 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм самохідного шасі марки «Т-16», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а саме вимог п.п.2.3 б), 2.9 а), 22.3 в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами), знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Уманська міська лікарня» з 21.09.2017 по 27.09.2017, а саме 6 ліжко-днів. Фактичні витрати комунального підприємства на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочинного діяння склали 1012,26 грн. і відповідачем у добровільному порядку витрати не відшкодовані.

Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідача на користь відділу охорони здоров`я Уманської міської ради для зарахування на рахунок місцевого бюджету витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 1012 грн. 26 коп..

04.02.2020р. ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні, з повідомленням сторін.

Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання в вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Сума коштів, витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_2 склала 1012 грн. 26 коп., яка знаходилася на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КНП «Уманська міська лікарня» з 21.09.2017р. по 27.09.2017р., що підтверджується довідкою КНП «Уманська міська лікарня» №2 від 06.11.2019 року.

Відповідно до повідомлення №636 від 17.12.2019 року КНП «Уманська міська лікарня» Уманської міської ради, станом на 17.12.2019р. заходів цивільно-правового характеру щодо відшкодування до бюджету витрат в сумі 1012,26 грн. на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 , яка лікувалася в період з 21.09.2017р. по 27.09.2017р. в нейрохірургічному відділенні лікарні, не вживались.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розмірі фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 545 від 16.07.1993 року (далі - Порядок).

Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обумовленість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, які належать останній.

Згідно вищезазначеної постанови, в разі, коли при постановленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку судового судочинства за позовом закладу охорони здоров`я, органу Мінфіну або прокуратури.

З цих підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь відділу охорони здоров`я Уманської міської ради для зарахування на рахунок місцевого бюджету витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 1012 грн. 26 коп.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1206 ЦК України, п.3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, п.2 Порядку обчислення розмірі фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 №545, ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву заступника керівника Уманської місцевої прокуратури Менчинського С.В. в інтересах держави в особі: Відділу охорони здоров`я Уманської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне некомерційне підприємство «Уманська міська лікарня» про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 користь відділу охорони здоров`я Уманської міської ради для зарахування на рахунок місцевого бюджету витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 1012 грн. 26 коп. (одержувач: , р/р НОМЕР_3 , Черкаське ГРУ АТ КБ «Приватбанк», МФО 854018).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн..

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Черкаського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя Леся Сергіївна Годік