ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/8270/19
Провадження № 22-ц/4820/395/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/8270/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23 грудня 2019 року (суддя Бондар О.О) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Кам`янець-Подільської міської ради, ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Барановський Станіслав Францевич, Перша Кам`янець-Подільська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Ткачук Алла Олексіївна про визнання недійсною відмови від спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину та договору дарування частково недійсними, визнання договору дарування прихованою угодою.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

21 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила суд накласти заборону на відчуження житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , який зареєстровано на праві спільної часткової власності по Ѕ частині за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; накласти заборону на відчуження земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Жовтневе, кадастровий номер :03:001:0245, який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 . Заявниця зазначала, що має намір подати позов про визнання недійсним договору дарування, недійсною відмову від спадщини та недійсним свідоцтва про право на спадщину і оскільки ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають бажання відчужити житловий будинок по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 має намір продати земельну ділянку в с. Жовтневе, тому заявниця просила суд накласти арешт на вищевказане нерухоме майно.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23 грудня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено та накладено арешт на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , що зареєстрований на праві спільної часткової власності: Ѕ - за ОСОБА_3 та Ѕ - за ОСОБА_4 Накладено арешт на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Мукша Китайгородська, кадастровий номер :03:001:0245.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, апелянт зазначає, що заявниця ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації та проживає на її території і належного їй майна на території України не має. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не дотримав вимог закону та не перевірив чи ОСОБА_2 має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання (перебування) на території України, або майно, що знаходиться на території України, оскільки це є обов`язковою підставою для застосування зустрічного забезпечення. Суд першої інстанції, на думку ОСОБА_1 , не встановив чи є співмірними заходи забезпечення позову заявленим в майбутньому позовним вимогам і дійшов передчасного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову та не застосував зустрічного забезпечення позову. Зважаючи на викладене, апелянт просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Учасники справи до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Ткачук А.О., Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори, апелянта ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В силу положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Встановлено, що заява про забезпечення позову мотивована тим, що ОСОБА_2 має намір оскаржити договір дарування від 17.09.2019, відмову від спадщини та оскаржити свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 і оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають на меті відчужити житловий будинок по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 - земельну ділянку в с. Жовтневе, тому ОСОБА_2 просила накласти заборону на відчуження вказаного нерухомого майна.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи не уможливити виконання рішення суду.

Проте із таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п. 4 зазначеної постанови закріплено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на вищезазначене слід дійти висновку, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Встановлено, що 02 січня 2020 року ОСОБА_2 подала до суду позов, в якому просила суд визнати недійсною її відмову від спадщини за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 від 28 листопада 2013 року, визнати договір дарування земельної ділянки по АДРЕСА_2 10 квітня 2007 року, що укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договором купівлі - продажу, визнати недійсним рішення сесії Кам`янець-Подільської міської ради про передачу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 , визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 , яке видане 07 липня 2014 року на ім`я ОСОБА_1 , визнати частково недійсним договір дарування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0:21:001:0269 та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 17 вересня 2019 року, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 133 256 грн. вартості ј ділянки по АДРЕСА_2 .

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 11 січня 2020 року відкрито провадження у зазначеній справі.

Судова колегія, проаналізувавши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали прийшов до помилкового висновку саме про наявність підстав для задоволення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , що зареєстрований на праві спільної часткової власності: Ѕ за ОСОБА_3 та Ѕ за ОСОБА_4 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Мукша Китайгородська, кадастровий номер :03:001:0245, адже ОСОБА_2 просила саме заборонити відчуження зазначених об`єктів нерухомості, а не накласти арешт, однак судом першої інстанції не мотивовано підстави саме накладення арешту на зазначене майно. І відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України судом порушено принцип диспозитивності цивільного процесу.

Крім того встановлено, що заявницею не надано доказів того, в чому саме полягає, чи буде полягати реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову ОСОБА_2 ; не надано доказів на підтвердження оціночної вартості майна, відносно якого ОСОБА_2 просила накласти заборону його відчуження для визначення співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам та судом першої інстанції не з`ясовано наявності зв`язку між заходами забезпечення позову, про вжиття яких просила заявниця і позовними вимогами.

Також, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 154 суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд зазначених вимог закону також не врахував, не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 є громадянкою іншої держави, зареєстрованою/знятою з реєстраційного обліку на території Хмельницької області не значиться, а матеріали справи не містять доказів того, що заявниця є власником майна, що знаходиться на території України, що є обов`язковою підставою при вирішенні питання про забезпечення позову для застосування зустрічного забезпечення.

З огляду на вищенаведене доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обґрунтованими.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23 грудня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай