Справа № 933/208/20
Провадження № 2/933/89/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шинкаренко А.І.,

за участі секретаря судового засідання Пліскачової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Олександрівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Спасько-Михайлівської сільської ради, Олександрівського району Донецької області, про встановлення факту родинних відносин, та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

05 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою, про встановлення факту родинних відносин, та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її свекруха - ОСОБА_2 , яка залишила спадкове майно у виді житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 (рос. ОСОБА_2 ) склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області від 18 травня 1991 року, зареєстрований в реєстрі за номером № 10, яким заповіла своєму синові ОСОБА_3 (рос. ОСОБА_4 ), житловий будинок, що розташований у с. Спасько-Михайлівка, Олександрівського району Донецької області.

Після її смерті спадщину прийняв син - ОСОБА_3 (чоловік позивача), який звернувся до Олександрівської державної нотаріальної контори із заявою, проте, оформити свідоцтво про право на спадщину не встиг, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наразі, крім неї, спадкоємцями першої черги, після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , є діти: ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , які не зверталися до нотаріуса із заявою, про прийняття спадщини.

Скориставшись своїм правом на прийняття спадщини за законом, позивач звернулась до Олександрівської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, проте, постановою нотаріуса від 02.04.2019 року їй було відмовлено у свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, не підтверджено факт родинних відносин, а також, відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Тому, просить суд встановити факт того, що померлі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя були рідними матір`ю та сином. А також, визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 .

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 10.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 02 квітня 2020 року.

02.04.2020 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було призначено справу до розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 15 квітня 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, та проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14 липня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №54.

Також, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15 травня 2017, виданого Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №43.

Родинні зв`язки між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , як матері та сина, підтверджуються: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 11.10.1955 року, відповідно до якого матір`ю ОСОБА_7 значиться « ОСОБА_2 » - російською мовою; копією військового квитка серії НОМЕР_4 , копією трудової книжки серії НОМЕР_5 від 05.05.1980 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 22.07.1978 року, в яких прізвище зазначено, також, « ОСОБА_8 , що співпадає з ОСОБА_9 російській мові померлої ОСОБА_10 ОСОБА_11 ( а.с. 11, 12, 13-14,15-16).

Враховуючи надані позивачем документи, суд вважає за можливе, відповідно до ст.ст. 315-316, 318-319 ЦПК України, встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводилась матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки, різниця в написанні їх прізвищ, могла бути викликана різними варіантами перекладу з російської мови на українську мову прізвища « ОСОБА_4 » - з різницею написання російської літери «и» українськими літерами - «і» та «и».

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, у т.ч. на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , яку прийняв її син, а чоловік позивачки ОСОБА_3 . Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину він не встиг, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті чоловіка позивач є єдиною спадкоємицею за законом, оскільки діти: син ОСОБА_5 , та донька - ОСОБА_6 , не зверталися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

25 грудня 2015 року була заведена спадкова справа за №182/2015 за заявою ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину він не встиг, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори від 02.04.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оригіналів правовстановлюючих документів, на вказане спадкове майно (а.с. 27).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , позивач обґрунтовано звернулась до суду.

Вирішуючи вимогу про визнання права власності позивача на житловий будинок з надвірними побудовами та господарськими спорудами у порядку спадкування за законом, суд виходить з такого.

Згідно з копіями погосподарських книг за періоди 2011-2015 роки (особовий рахунок № НОМЕР_7 ), власником домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , значиться саме спадкодавець ОСОБА_2 ( а.с. 25).

Згідно довідки Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області №465/02-29 від 19.08.2019 року, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Як вбачається з технічного паспорта, виготовленого 10.09.2019 року, за замовленням ОСОБА_1 , та інформаційної довідки Олександрівського районного КП «Олександрівське БТІ», житловий будинок АДРЕСА_1 , є одноповерховим будинком, загальною площею будинку «А-1» - 44,1 кв.м, житловою площею 26,1 кв.м, побудований будинок у 1961 році (а.с. 18-23).

Відповідно до довідки-характеристики комунального підприємства «Олександрівське БТІ» №84 від 20.02.2020 року, при обстеженні 10.09.2019 року житлового будинку АДРЕСА_1 , самовільні будівлі та споруди не виявлені, технічні показники житлового будинку - не змінилися, а саме: загальна площа будинку «А-1» 44,1 кв.м, житлова площа 26,1 кв.м; площа сіней «а» - 6,7 кв.м., площа тамбура «а1» - 1,1 кв.м. Згідно з даними інвентаризації, розташовані наступні будівлі та споруди: «А-І» - житловий будинок (1961 рік побудови), літ. «а» - сіни (1961 рік побудови), літ. «а1» - тамбур (1991 рік побудови), літ. «Б» - навіс (1994 рік побудови), літ. «К» -колодязь, №1,2 огорожа. Інвентаризаційна вартість будинку, станом на 14.07.2015 року, становить 79382,00 гривень ( а.с. 24).

Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України).

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-137цс13 від 18.12.2013 року, право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Так, ст. 41 Конституції України визначено, що право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного Комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5, в якому зокрема роз`яснюється: по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 №449, якою встановлено порядок введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, одним із документів є - висновок про технічний стан будинків (будівлі), що складається БТІ.

Відповідно до абз. 60 п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Об`єкти, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року №449, встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, де одним із документів - є висновок про технічний стан будинку (будівні), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі і споруди до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримувати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Таким чином, враховуючи що спірний будинок, та господарські споруди, було збудовано у 1961 році, то наявність технічного паспорту свідчить, що вказаний будинок було прийнято в експлуатацію.

Отже. вказані обставини свідчать про те, що за життя ОСОБА_2 мала право власності на спірний житловий будинок.

За таких обставин, зважаючи на наявність в матеріалах справи необхідних доказів, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , доказів належності померлій ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1 , а також те, що позивач є спадкоємицею після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та який прийняв спадщину після своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутність у позивача можливості у нотаріальному порядку оформити спадщину після смерті свого чоловіка, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне встановити факт того, що ОСОБА_3 був сином ОСОБА_2 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на вказаний житловий будинок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 315, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Спасько-Михайлівської сільської ради, Олександрівського району Донецької області, про встановлення факту родинних відносин, та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,- задовольнити повністю.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , була рідною матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті її чоловіка, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач Спасько-Михайлівська сільська рада Олександрівського району Донецької області, юридична адреса: вулиця Центральна, буд. 102А, с. Спасько-Михайлівка, Олександрівського району Донецької області , .

Суддя А.І. Шинкаренко