Справа № 265/1425/20
Провадження № 6/265/42/20
У Х В А Л А

27 лютого 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Булгакової Г.В.,

розглянувши подання старшого державного виконавця Лівобережного відділу держаної виконавчої служби у місті Маріуполі Міністерства юстиції (м. Харків) Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України Нечаєвої Ю.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

25 лютого 2020 року старший державний виконавець Лівобережного відділу держаної виконавчої служби у місті Маріуполі Міністерства юстиції (м. Харків) Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України Нечаєва Ю.М. звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з поданням, яким просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування вказаного подання зазначає, що на виконанні у Лівобережному районному відділі держаної виконавчої служби міста Маріуполь перебуває виконавче провадження 60268075 з виконання виконавчого листа № 328/2281/16-ц, виданого 09 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитом у розмірі 112545,41 гривень. Державний виконавець зазначає, що судове рішення на сьогоднішній день не виконане, декларацію про доходи боржником не надано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення, не здійснено. В ході виконання рішення суду виконавцем встановлено, що нерухоме майно в боржника відсутнє, доходів та рахунків у банках не має. За боржником зареєстровані транспортні засоби, які були оголошені у розшук.

За положеннями ч. 4 ст. 441 ЦПК України подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України розглядається негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Старший державний виконавець Нечаєва Ю.М. у судове засідання не з`явилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, рішення просила винести на розсуд суду.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступних висновків.

Згідно статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон) передбачено, що виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно зіст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свободапересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року зі змінами та доповненнями регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

За п. 5 ст. 6 вказаного Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

З аналізу даних норм слідує, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника є ухилення його від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, а сама по собі заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

В сенсі положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України тягар доказування наявності умислу та обставин, наведених на підставу вимог подання, покладається у даному випадку на державного виконавця, який звертається до суду.

Проте, жодного доказу на доведення умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судового рішення державним виконавцем не надано.

Відсутність у боржника джерел доходу чи майна, за рахунок якого було б можливо задовольнити вимоги стягувача за виконавчим листом, на теперішній час, не свідчить про його переховування від державного виконавця та свідоме ухилення від виконання встановленого судовим рішенням зобов`язання.

Таким чином, на переконання суду, державним виконавцем не було вчинено всіх необхідних та можливих дій щодо спонукання боржника до виконання судового рішення, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що боржник, будучи обізнаним про наявність в неї зобов`язань за судовим рішенням, маючи змогу виконати його, свідомо не виконує зобов`язання без будь-яких поважних причин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України є недоведеною, а отже, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією свободи пересування та права на вільний вибір місця проживання, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 260, 261, 263, 441 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Лівобережного відділу держаної виконавчої служби у місті Маріуполі Міністерства юстиції (м. Харків) Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України Нечаєвої Ю.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано 27 лютого 2020 року.

Суддя Т.С. Адамова