ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8579/20 Справа № 216/2301/17 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 216/2301/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року, яке ухвалено суддею Бутенко М.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 06 серпня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 рокуКриворізьке центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, звернулось з позовом до ОСОБА_1 про утримання надміру виплаченої суми пенсії.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з 01.06.2014 року та отримував пенсію за віком особам, що працювали в місцевостях Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до них.

До 31.05.2014 року ОСОБА_1 отримував пенсію в Російській Федерації. Пенсію особам, які працювали в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, призначають відповідно до ст. 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15 січня1993 року. Громадяни, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав, мають право на пенсію по старості (за віком): - чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, - жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Згідно зі ст. 3 Угоди про порядок переведення і виплати пенсій, відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року, обчислення частини пенсії, що відповідає тривалості трудового стажу, виробленого починаючи з 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, здійснюється органами соціального захисту населення Російської Федерації, на підставі формуляра про обчислення і виплату частини пенсії, що подається Пенсійним фондом України.

З 01.06.2014 року ОСОБА_1 здійснювалося пенсійне забезпечення, як працівнику Крайньої Півночі, згідно Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01.06.2014 року компетентні органи Російської Федерації відшкодували ОСОБА_1 витрати на виплату пенсії, обчислену за нормами законодавства Російської Федерації у тій її частині, яка відповідала тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991 року. Від Пенсійного фонду Російської Федерації на рахунок Пенсійного фонду України надходили кошти для виплати відповідачу пенсії, та загальна сума виплачених ОСОБА_1 коштів, які надійшли від Пенсійного фонду Російської Федерації, за період з 01.06.2014 року по 31.12.2015 року становить 113 056,73 російськи рублів, тобто 41 154,37 гривен.

Відповідно по п. 2 ст. 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року, відшкодування витрат у відповідності з п. 1 цієї Статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно з законодавством України (з урахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року).

Крім того, в судових інстанціях перебувала справа за позовом ОСОБА_1 щодо зарахування в пільговий стаж за списком № 1 період його роботи в філії відкритого акціонерного товариства «Воркутавугілля», а саме: в Шахтобудівельному управлінні № 2 м. Воркута з 19.01.1981 року по 28.07.1986 року та з 08.08.1986 року по 11.07.1988 року.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/8547/14-а від 25.06.2015 року прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання неправомірною відмову у включенні періоду роботи у шкідливих умовах праці трудового стажу для призначення пенсій на пільгових умовах та зобов`язано управління провести зарахування в пільговий стаж за списком № 1 ОСОБА_1 період його роботи в філії відкритого акціонерного товариства «Воркутавугілля», а саме: в Шахтобудівельному управлінні № 2 м. Воркута з 19.01.1981 року по 28.07.1986 року та з 08.08.1986 року по 11.07.1988 року й виплатити йому пенсію з 01.06.2014 року з урахуванням пільгового стажу за списком № 1 за вказаний період.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 року № 216/8547/14-а, провадження 2-а/216/23/15, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Отримавши зазначену ухвалу, управлінням Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішення суду виконано в повному обсязі та з урахуванням пільгового стажу, відповідно до судового рішення, у відповідача право на призначення пенсії згідно з законодавством України виникло з 01.06.2014 року. Оскільки ОСОБА_1 на облік управління став 01.06.2014 року, то з указаної дати йому призначена пенсія за віком за Списком № 1.

Так, виконуючи рішення суду, відповідачу було призначено пенсію за віком за Списком № 1 з 01.06.2014 року та виплачена доплата за рішенням суду та перерахунку пенсії в сумі 22 987,34 грн., яка була перерахована на особистий рахунок відповідача в ПАТ АБ «ПриватБанк» в січні 2016 року.

Оскільки, з урахуванням ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 року № 216/8547/14-а, провадження № 2-а/216/23/15, у відповідача право на пенсійне забезпечення виникло з 01.06.2014 року, то виплата пенсії в розмірі 41 154,37 грн., обчислена за нормами законодавства Російської Федерації, у тій її частині, яка відповідала тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991 року, втратила правове підґрунтя та підлягає поверненню як безпідставно отримана.

У зв`язку з обставинами, що виникли внаслідок виконання судового рішення щодо призначення відповідачеві пенсії відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», управлінням Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 було направлено лист за № 145/02/11 від 10.02.2016 року щодо повернення коштів, який відповідачем отримано, але відповідь на нього не надано. Станом на 24.02.2016 року сума безпідставно отриманих коштів в розмірі 41 154,37 грн. на розрахунковий рахунок управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не повернута, у зв`язку із чим позивач просив суд стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в розмірі 41 154 грн. 37 коп. з метою подальшого повернення їх до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Рішенням Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Криворізького центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області безпідставно отримані кошти в розмірі 41 154 грн. 37 коп. з метою подальшого повернення їх до Пенсійного фонду Російської Федерації.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції при задоволенні позовних вимог позивача не враховано, що підставою для стягнення надмірно виплаченої суми пенсії є зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. При цьому матеріалами справи не встановлено зловживання з боку відповідача чи подання страхувальником недостовірних даних. Крім того відповідач посилається на неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що перерахунок пенсії за період з 07.06.2014 року по 31.12.2015 року становить 20587,37 грн., а не 41154,37 грн., як то визначено судом першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом до відповідача про утримання надміру виплаченої суми пенсії, позивач посилався на те, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 року № 216/8547/14-а, провадження № 2-а/216/23/15, встановлено, що право на пенсійне забезпечення у відповідача виникло з 01.06.2014 року, тому виплата пенсії в розмірі 41 154,37 грн., обчислена за нормами законодавства Російської Федерації, у тій її частині, яка відповідала тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991 року, втратила правове підґрунтя та підлягає поверненню як безпідставно отримана.

Задовольняючи позовні вимоги Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 41154,37 грн. безпідставно отриманих коштів.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За приписами ч.1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції чинній на час звернення до суду з позовом, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

У разі припинення виплати пенсії, внаслідок відновлення здоров`я, тощо, до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовістності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів.

Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові по справі № 711/1509/17 від 12.12.2018 року, Постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі 554/1809/17, Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі 307/2100/16-ц та Постанові Верховного Суду від 13.04.2020 року у справі № 487/2596/17, провадження 61-123св18.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Відповідно до ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, про що відповідач був повідомлений і мається його підпис у заяві про призначення пенсії. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсію, заподіяну шкоду.

Згідно ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові, внаслідок зловживань з його боку, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Діючим законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення надмірно сплачених грошових коштів у вигляді пенсії з одержувача.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для звернення до суду з даним позовом позивач зазначив ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 року № 216/8547/14-а, провадження № 2-а/216/23/15, якою встановлено, що право на пенсійне забезпечення у відповідача виникло з 01.06.2014 року, тому виплата пенсії в розмірі 41 154,37 грн., обчислена за нормами законодавства Російської Федерації, у тій її частині, яка відповідала тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991 року, втратила правове підґрунтя та підлягає поверненню як безпідставно отримана.

При цьому позивачем не надано, а судом не встановлено жодних доказів зловживань з боку відповідача ОСОБА_1 , що стверджували б про його недобросовісність при нарахуванні розміру пенсії та отриманні надмірної суми пенсії.

Оскільки зловживань з боку ОСОБА_1 при поданні документів для призначення пенсії не вбачається, доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, а також наявності рахункової помилки матеріали справи не містять, а тому правових підстав для задоволення позовних вимог не має.

Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з неї надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України.

Крім того, у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012 року) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги відповідача заслуговують на увагу, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про утримання надміру виплаченої суми пенсії.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року скасувати та постановити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про утримання надміру виплаченої суми пенсії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 30 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: