справа № 492/124/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,

при секретарі судового засідання - Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Арциз Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебувають у шлюбі, але з 2013 року спільно не проживають. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В свідоцтві про народження дитини відповідач записаний батьком. Позивачка вказує на те, що їй одній важко утримувати дитину, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, але від представника позивачки до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову, і вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батьків утримувати малолітніх дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області 04 вересня 2010 року, між позивачкою (а.с. 3, 4) і відповідачем (а.с. 5) зареєстровано шлюб (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком вказаний ОСОБА_2 - відповідач по справі (а.с. 7).

З довідки № 2306 від 15 листопада 2019 року, виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Арцизького району Одеської області, акту обстеження житлово-побутових умов від 29 січня 2020 року вбачається, що дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі, матеріальний стан сім`ї задовільний (а.с. 8, 9). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 , позивачка по справі, за період з 2 кварталу 2019 року по 3 квартал 2019 року отримала дохід від надання майна в лізинг у розмірі 1487,00 грн. (а.с. 11)

Згідно з довідкою про доходи № 01 від 01 січня 2020 року, виданою виробничим підрозділом служби сигналізації та зв`язку «Одеська дистанція сигналізації та зв`язку» Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», ОСОБА_2 , відповідач по справі, займає посаду електромеханіка з ремонту та обслуговування пристроїв сигналізації, централізації та його дохід за період з липня 2019 по грудень 2019 року складає 77366,13 грн. (а.с. 10).

Стан здоров`я дитини та відповідача задовільні.

Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як вбачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом.

Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч. 3 ст. 181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

На підставі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про її народження та не заперечувалося відповідачем.

Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачкою та відповідачем не надано суду жодного доказу, підтверджуючого стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відповідача та інші відомості про відповідача.

Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що не зважаючи на те, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , проживаючи окремо, зобов`язаний утримувати свою дитину, яка не досягла повноліття та проживає разом з матір`ю, до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає необхідним стягувати аліменти з усіх видів доходів батька дитини, а не тільки з заробітної плати, оскільки це передбачено п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою КМУ від 26 лютого 1993 року № 146.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Однак це обмеження не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Судом встановлено, що відповідач згідно довідки про доходи № 01 від 01 січня 2020 року, виданої виробничим підрозділом служби сигналізації та зв`язку «Одеська дистанція сигналізації та зв`язку» Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», офіційно працює, отримує регулярно заробітну плату, не заперечує проти сплати аліментів, то при вирішенні питання про стягнення з нього аліментів на утримання дитини необхідно застосувати дію ст. 183 СК України.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги стан здоров`я і матеріальне становище дитини, обов`язок батька дитини утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, та його згоду на виплату аліментів на утримання дитини в зазначеному позивачкою розмірі, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви.

Суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачкою в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 30 січня 2020 року.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору.

Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 141, 180-184, 191 СК України, ст. ст. 2, 7, 48, 76-78, 81, 128, 141, 206, 211, 247, 258-259, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 30 січня 2020 року, і до досягнення повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому наявного рішення суду.

Відповідно до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.