Справа № 288/1793/19
Провадження № 2/288/87/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

Представника позивача - ОСОБА_1 ,

Відповідача 1 - ОСОБА_2 ,

Відповідача 2 - ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 2 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач 1), ОСОБА_3 (далі Відповідач 2) про стягнення боргу за договором позики в якому вказує, що на початку 2011 року до неї звернулись Відповідачі з проханням надати їй у позику кошти для придбання будинку в АДРЕСА_1 .

Оговореної суми в позивача не було, а тому сторони домовились, що частину коштів Позивач передасть Відповідачу 1 через свого чоловіка, а решту буде пересилати через банк. Станом на 10 квітня 2011 року, Позивачем було передано Відповідачам кошти в розмірі 6000 доларів США, що було обумовлено договором позики, яку Відповідачі зобов`язувалися повернути протягом шести років, на підтвердження чого Відповідач 1 надав розписку.

В розписці Відповідач 1 зобов`язувався повернути борг до 15 квітня 2017 року, але так як в придбаному будинку необхідно було зробити добудови та ремонт, на що Відповідачі взяли ще позику, термін повернення позики на прохання Відповідачів був продовжений до 25 червня 2017 року.

Позивач зазначає, що до даного часу Відповідачі борг не повернули, а тому з метою досудового врегулювання спору, на їх адресу було направлено лист з пропозицією повернути борг, однак Відповідач 1 на лист не відповідав, а Відповідач 2 заперечила факт отримання нею позики. На час подання заяви сума заборгованості складає 6000 доларів США, що в еквіваленті становить 143581.69 гривень.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить стягнути з Відповідачів на свою користь борг за договором позики по 71790.85 гривень з кожного та сплачену суму судового збору.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Представник Позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Відповідач 1 ОСОБА_2 в судовому засіданні, заявлені позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач 2 ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти позову в частині заявлених до ОСОБА_3 вимог заперечували та просили відмовити у його задоволенні.

19 грудня 2019 року надала до суду відзив на позовну заяву в якому вказала, що позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими так як не зверталась до Позивача з проханням надати їй в позику кошти. Про існування договору позики вона не знала та його не підписувала. Даний договір позики має штучний характер та насправді не укладався так як Позивач є рідною матір`ю ОСОБА_7 1; за час перебування в шлюбі з Відповідачем 1 (з грудня 2008 року по серпень 2015 року), її колишній чоловік жодного разу не згадав про розписку та про існування боргових зобов`язань перед його матір`ю; в претензії вказано про кошти в розмірі 14000 доларів США, в той час як Позивач звернулась з позовом про повернення коштів в розмірі 6000 доларів США; 09 листопада 2018 року Попільнянським районним судом винесено рішення про поділ житлового будинку і земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 та встановлено, що будинок придбано за спільні кошти подружжя, проте під час розгляду справи Відповідач 1 не згадував про розписку та про існування боргових зобов`язань. Просить відмовити в задоволенні заявлених до неї позовних вимог про стягнення боргу за договором позики та сплаченого судового збору. /а.с.28/

Суд, вислухавши представника Позивача, Відповідача 1, Відповідача 2 та представника Відповідача 2, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з розписки від 10 квітня 2011 року, ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_6 6000 у.е. (шість тис. доларів США), на купівлю будинку в АДРЕСА_1 , які зобов`язувався повернути протягом шести років до 15 квітня 2017 року. /а.с.7/

Станом на 05 грудня 2019 року офіційний курс гривні щодо іноземної валюти 100 доларів США, становив 2393.00 гривень. /а.с.8/

29 червня 2019 року, представник ОСОБА_6 за довіреністю направив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 претензію в якій вказав, що з метою врегулювання спору в досудовому порядку по питанню повернення позики, яка їм (на той час подружжю), надавалась ОСОБА_6 протягом 2011-2014 років в розмірі 14000 доларів США та строки повернення якої закінчилися, просила розглянути можливість повернення вказаної позики. /а.с.9/

ОСОБА_3 08 липня 2019 року направила представнику ОСОБА_2 лист, в якому вказала, що між нею та ОСОБА_6 не виникали правовідносини на підставі договору позики, так як між ними договір позики не укладався, вона не отримувала грошові кошти в позику та не брала на себе зобов`язання щодо їх повернення. До претензії не додано будь яких документів (договір позики, розписка), які б підтверджували, що між ними в належній письмовій формі було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору позики, зокрема щодо передачі їй вказаних коштів саме на умовах терміновості та зворотності і відповідно не підтверджено укладення договору позики. /а.с.10/

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , ОСОБА_8 є матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_10 . /а.с.43-46/

Відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку від 15 квітня 2010 року, ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_11 купив, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , продаж зазначеного будинку вчинено за ціною 40000.00 гривень. /а.с.42/

Представник Відповідача 2 заявляла клопотання про витребування оригіналу розписки від 10 квітня 2011 року, які представник Позивача зобов`язувався надати, проте під час розгляду справи даний оригінал розписки надано не було.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з Відповідачів коштів за договором позики, оскільки Відповідачі не виконують зобов`язання щодо їх повернення.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-50цс16 від 24 лютого 2016 року).

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно статті 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Вимогами цивільного процесуального законодавства встановлено, що суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно вимог ЦПК України, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із ненаданням позивачем доказів на підтвердження заявлених вимог.

Судом встановлено, що Відповідач 1 взяв у борг у Позивача кошти в розмірі 6000 доларів США, які зобов`язувався повернути до 15 квітня 2017 року, проте він свої зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим Позивачем заявлено позов до Відповідача 1 та Відповідача 2 про повернення їй коштів, сума заборгованості в еквіваленті на час звернення до суду становить 143581.69 гривень (60 х 2393.0282 /із розрахунку за 100 доларів США/).

Факт отримання позичальником в борг коштів оформлено розпискою. Зі змісту даної розписки вбачається, що у ній зазначено: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передається, особистий підпис позичальника ОСОБА_2 та обов`язок позичальника повернути їх позикодавцю.

В постанові від 03 травня 2018 року в справі № 639/7335/15-ц суд касаційної інстанції роз`яснив, що тлумачення частини четвертої статті 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину.

Навіть, якщо другий з подружжя не знав про укладення договору, він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї, що також відповідає висновку Верховного Суду України в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13.

В судовому засіданні Позивачем обставин, які б вказували на те, що кошти, які Відповідач 1 взяв у борг, було витрачено ним саме на купівлю будинку не навів, як і не надано нею доказів того, коли були придбано будинок, на які кошти, перебування сторін на той час в шлюбі та не наведено інших підстав, які б в свою чергу покладали на Відповідача 2 обов`язок щодо її солідарної відповідальності, як подружжя, в зв`язку з тим, що кошти було взято в позику в інтересах сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною першою статті 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивачем в ході розгляду справи доведено обставини викладені нею в поданому позові, а саме підтвердження, що Відповідач 1 ОСОБА_2 отримав від неї кошти в борг та не повернув їх, що є підставою для стягнення з нього суми боргу, проте жодних обставин на підставі яких з Відповідача 2 - ОСОБА_3 належить стягнути половину суми боргу згідно розписки, Позивачем не надано, а тому позовні вимоги в частині стягнення з Відвідача 2 коштів, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме стягнення з Відповідача 1 ОСОБА_2 коштів за договором позики та відмови в задоволення позову в частині стягнення з Відповідача 2 ОСОБА_3 коштів за договором позики.

Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі по 1435.90 гривень /а.с.1/, який підлягає стягненню з Відповідача 1 на її користь.

Керуючись статтями 15, 16, 524, 526, 530, 533, 598, 599, 610, 612, 625, 626, 627, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 48, 76, 78, 81, 128, 133 - 141, 206, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , жителя АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_3 ) борг за договором позики в розмірі 143581 гривня 69 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , жителя АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 1435 гривень 90 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник