Справа № 206/3679/20
Провадження № 2/206/971/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.

представника позивача Єрохіна О.П.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФАКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

І. Стислий виклад позиції представника позивача, відповідача та представника відповідача.

З урахуванням уточнень, представник позивача в позові зазначив, що 14.01.2007 ПАТ КБ «Надра» (правонаступник ВАТ КБ «Надра») та ОСОБА_1 уклали договір № 8/2007/840-К/1814-А, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 11485,15 доларів США з виплатою процентної ставки 13,99% на рік строком до 12.02.2012. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний був повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Пунктом 3.3.2 Кредитного договору встановлений мінімальний необхідний платіж за користування кредитними коштами, розмір якого складає 268,98 доларів США. Відповідно до п. 3.3.3 Договору позичальник повинен вносити мінімальний платіж щомісячно до 20 числа поточного місяця. ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 19.07.2012 року виникла заборгованість в сумі 14516,57 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складала на вказану дату 116 030 грн. 94 коп. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року у цивільній справі № 206/6285/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1814-А від 14.01.2007 року в сумі 116030 грн. 94 коп. Рішення суду набрало законної сили 07.04.2014. 04.03.2020 між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФАКТОР» укладено Договір № GL2N79737 про відступлення прав вимоги, посвідчений 04.03.2020, відповідно до якого ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими їй згідно Додатку № 1 до Договору № GL2N79737 про відступлення права вимоги від 04.03.2020, в тому числі за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1814-А від 14.01.2007, що було укладено з ОСОБА_1 та за Договором застави № 1814-А/1 від 14.01.2007, що було укладено з ОСОБА_1 . На даний час рішення суду не виконано, а заборгованість за Кредитним договором у загальній сумі 116030 грн. 94 коп. залишається не погашеною. Сума інфляційних збитків та 3% річних за користування грошовими коштами за період з 04.08.2017 по 04.08.2020 становить 33569 грн. 30 коп. Вказані суми ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» просить стягнути з відповідача на свою користь.

Не погоджуючись із викладеними обставинами, відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якому він заперечує проти позовних вимог, вважає позов безпідставним і не обґрунтованим нормами діючого законодавства України виходячи з наступного. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2020 року у справі 206/6285/13-ц за заявою ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» до ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 року у справі № 206/6285/13-ц заяву було залишено без задоволення. Суд зазначив, що представник заявника не надав суду жодних доказів щодо наявності відкритого або закритого виконавчого провадження з виконання рішення суду від 13.11.2013, а також не надав доказів того, що рішення суду, на підставі якого було видано виконавчі листи не виконано. При цьому суд не взяв до уваги посилання заявника в заяві про те, що виконавчі листи по справі №206/6285/13-ц на виконання рішення суду у стягувача ПАТ КБ «Надра» та у ТОВ «ФК «Омега Фактор» відсутні, оскільки в матеріалах цивільної справи є відомості, що виконавчий лист було отримано представником ПАТ КБ «Надра» 27.05.2014 та даних про те, що виконавчий лист було втрачено, суду заявником не надано. Окрім того, суд вважав, що не можна визнати поважними, навіть не вказані заявником, причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано, як не вказано і те, що вказані обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк. Враховуючи, що виконавчий лист у справі № 206/6285/13-ц було отримано представником ПАТ «КБ «Надра» 27.05.2014 року, трирічний строк на пред`явлення його до виконання сплинув 27.05.2017 року. Нарахування інфляційних збитків і 3% річних є похідними від строку виконання основного зобов`язання. Тому, зі спливом строку стягнення за основним зобов`язанням кредитор, та Позивач, як правонаступник кредитора ПАТ «КБ «Надра» також втратив право на пред`явлення позову про стягнення збитків з боржника, яким є Відповідач. В зв`язку із чим, відповідач просив застосувати до позовних вимог ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних у справі наслідки пропуску строку позовної давності, у задоволенні позову ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення 33569,30 грн. інфляційних збитків та 3% річних відмовити.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідача та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову, просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

12.08.2020 представником позивача подано дану позовну заяву (а.с. 1-3).

17.08.2020 ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху (а.с. 21-22).

03.09.2020 представником позивача, на виконання ухвали судді від 17.08.2020, подано до суду позовну заяву з додатками (а.с. 25-44).

08.09.2020 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті 06.10.2020 (а.с. 45).

05.10.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про відкладення розгляду справи (а.с. 48-49, 50).

06.10.2020 судом задоволено клопотання відповідача та відкладено розгляд справи на 05.11.2020 (а.с. 54).

07.10.2020 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» (а.с. 57-59).

05.11.2020 судом надано час відповідачу для виконання вимог ст. 178 ЦПК України, вставлено строк позивачу для подання відповіді на відзив до 13.11.2020 та строк відповідачу для подання заперечень до 20.11.2020 та відкладено розгляд справи на 25.11.2020 (а.с. 61).

16.11.2020 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яку ухвалою суду від 18.11.2020 задоволено (а.с. 64-66, 67).

25.11.2020 судом прийнято відзив, заслухано вступні слова представника позивача, відповідача та його представника, відповіді на питання, досліджено письмові докази, які містилися в матеріалах справи (а.с. 73-74).

25.11.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

14.01.2007 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1814-А (а.с. 5-6, 30-31).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.04.2014, у цивільній справі № 206/6285/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1814-А від 14.01.2007 року в сумі 116030 грн. 94 коп. (а.с. 9-10, 11-12, 34-35, 36-37).

04.03.2020 між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» укладено Договір № GL2N79737 про відступлення прав вимоги, посвідчений 04.03.2020, відповідно до якого ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими їй згідно Додатку № 1 до Договору № GL2N79737 про відступлення права вимоги від 04.03.2020, в тому числі за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1814-А від 14.01.2007 року, що було укладено з ОСОБА_1 та за Договором застави № 1814-А/1 від 14.01.2007, що було укладено з ОСОБА_1 . Згідно п. 3 Договору, Новий кредитор зобов`язаний повідомити Боржників про відступлення прав вимоги за Основними договорами протягом 30 календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором (щодо відступлення Прав вимоги за кредитними договорами, які не забезпечені іпотекою, та договорами забезпечення виконання зобов`язань (крім іпотечних договорів) за такими кредитними договорами) у порядку, передбаченому чиним законодавством або відповідним Основним договором. Новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням Боржників про відступлення Прав вимоги за Основними договорами на підставі цього Договору, у зв`язку із чим виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами на користь Банку, у тому числі надходження на користь Банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, до моменту повідомлення відповідного із Боржників про відступлення Прав вимоги на підставі цього Договору вважається належним виконанням відповідним із Боржників зобов`язань за Основними договорами (а.с. 13-14, 15, 38-39, 40, 41).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2020 заяву представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФАКТОР» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернуто заявнику без розгляду у зв`язку з тим, що представником заявника до заяви в порядку виконання судового рішення не долучено докази направлення заяви з додатками іншим учасникам справи. Ухвала набрала законної сили 04.06.2020.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2020 заяву представника ТОВ «ФК «Омега Фактор» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа по цивільній справі № 206/6285/13-ц за позовною заявою ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення. Судом встановлено, що представник заявника не надав суду жодних доказів щодо наявності відкритого або закритого виконавчого провадження з виконання рішення суду від 13.11.2013, а також не надав доказів того, що рішення суду, на підставі якого було видано виконавчі листи - не виконано. Також, судом було встановлено, що в матеріалах цивільної справи є відомості, що виконавчий лист було отримано представником ПАТ «КБ «Надра» 27.05.2014 та даних про те, що виконавчий лист було втрачено, суду заявником не надано. Ухвала набрала законної сили 07.08.2020.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2020 у задоволенні заяви ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа та видачу копії рішення та виконавчих листів у цивільній справі № 436/6736/12 за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» до ОСОБА_1 про стягнення основного боргу за кредитним договором, відсотків та пені за користування кредитом відмовлено повністю. Ухвала набрала законної сили 04.09.2020.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); факторингу (гл. 73 ЦК України).

Згідно із ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 у справі №6-122цс13.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 грудня 2018 року по справі № 643/4902/14-ц.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

ВС зауважив, що норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Тому заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 2-3897/10.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником (процесуальне правонаступництво) відбувається виключно за відповідним рішенням суду.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі № 682/952/17.

Таким чином, враховуючи, що в задоволенні заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФАКТОР» про заміну сторони виконавчого провадження судом було відмовлено, а 3% річних та інфляційні збитки нараховані позивачем в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання відповідачем рішення суду, тобто невиконання зобов`язання на стадії виконання судового рішення, позивач наразі не набув статусу нового кредитора (стягувача), що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Окрім цього, позивачем до позовної заяви долучено додаток № 1 до договору № GL2N79737 про відступлення прав вимоги від 04.03.2020, а саме: Витяг з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників/поручителів/дебіторів за такими договорами, який належним чином не посвідчений та підписаний тільки представником позивача.

Також, відсутні підтвердження належного повідомлення боржників про відступлення права вимоги за кредитним договором № 8/2007/840-К/1814-А, що свідчить про недотримання процедури відступлення права вимоги грошових зобов`язань щодо повідомлення боржників про вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника його обов`язку.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, представником позивача не долучено жодного доказу на підтвердження невиконання відповідачем рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 (виконавчий лист, постанова про відкриття провадження), а тому обставини, викладені у позовній заяві щодо невиконання відповідачем рішення суду є недоведеними.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15.

Враховуючи, що кредитний договір між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено в іноземній валюті та заборгованість виникла саме у іноземній валюті, не дивлячись на те, що рішенням суду було стягнуто заборгованість в гривневому еквіваленті, інфляційні збитки в даному випадку не нараховуються.

З приводу доводів відповідача щодо пропуску строків позовної давності, то останні не заслуговують на увагу, адже Велика Палата Верховного Суду 8 листопада 2019 року в своїй постанові по справі № 127/15672/16-ц дійшла висновку, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами 2, 3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами, встановленими статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, вислухавши доводи представника позивача, відповідача та його представника, заслухавши відповіді на питання, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 527, 530, 612, 625, 1050 ЦК України, ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 206, 258, 259, 264, 265, 442, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФАКТОР» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, к. 813, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30.11.2020.

Головуючий суддя: К.С. Маштак