У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2020 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Панченко О.М.

за участю:

секретаря судових засідань - Чехун Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Панченко О.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах своїх та законних інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_5 , Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, Київська міська державна адміністрація, Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання інформації неправдивою, недостовірною та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання інформації неправдивою, недостовірною та відшкодування моральної шкоди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019 року головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 , подану в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без руху, з наданням терміну для усунення недоліків.

22.08.2019 року позивачем було подано до канцелярії суду письмову заяву про уточнення позовної заяви, на виконання вимог ухвали суду від 01.08.2019 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.12.2019 року було відмовлено ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2019 року.

28.02.2020 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Панченко О.М. у вищевказаній цивільній справі. В обґрунтування даної заяви відповідач посилається на те, що за повідомленням позивача суддя має особисті, корумповані відношення з ним, що свідчить про необ`єктивність та упередженість судді.

Позивач у підготовчому засіданні заперечував щодо прийняття та розгляду даної заяви, вважає, що така заява не відповідає вимогам ЦПК України щодо її оформлення.

Відповідач в підготовче засідання не з`явилася.

Інші учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд зваживши доводи заяви про відвід судді, вислухавши думку позивача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Положеннями статті 40 ЦПК України передбачено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Так, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З поданої заяви про відвід судді вбачається, що вона була подана відповідачем до канцелярії суду 28.02.2020 року, тобто в день призначеного судом підготовчого засідання у даній справі - 28.02.2020 року. Отже, заява подана пізніше ніж за 3 дні до судового засідання, а тому з урахуванням норм ч. 3 ст. 40 ЦПК, вона вирішується судом, який розглядає справу.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві ОСОБА_2 як підстави для відводу, не підтверджені жодним доказом, не можуть викликати сумнів у неупередженості судді, чи свідчити про її певну особисту заінтересованість, а отже дана заява про відвід є необґрунтованою.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, встановлені при розгляді заяви обставини, письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість поданої відповідачем заяви, а тому про необхідність відмовити в її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 36, 37, 40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити відповідачу ОСОБА_2 у задоволенні її заяви про відвід судді Панченко О.М.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Панченко