Справа № 639/8479/19
Провадження № 2/639/566/20
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Рубіжного С.О.,
за участю секретаря - Чубенко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон та оформлення документу для виїзду за кордон без згоди другого з батьків,-
02 грудня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та 23 січня 2020 року уточнивши позовні вимоги, просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ії супроводі до Російської Федерації у період з 01.07.2020 по 31.07.2020 з можливістю оформлення В обґрунтування позову, зазначає, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду. В період шлюбу народилась донька, яка постійно проживає разом з нею. Фактично вихованням дитини та ії розвитком займається вона самостійно. Вона має бажання та намір разом із донькою поїхати в гості до своєї рідної сестри, яка проживає в Російській Федерації, але позбавлена можливості, оскільки потрібна нотаріально посвідчена згода батька дитини. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. З нею та дитиною не спілкується, за місцем реєстрації не проживає та не повідомляє про своє місце перебування.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 грудня 2019 року було відкрито спрощене позовне провадження по даній справі та призначено судове засідання.
За клопотання позивача, ухвалою суду від 04 лютого 2020 року вирішено допитати в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 .
В судовому засіданні позивач підтримала позов, в подальшому подала до суду заяву, про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Рогожина В.В. в судове засідання не з`явилася, подала на адресу заяву про розгляд справи за її відсутності, просила розглянути справу в інтересах дитини.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що судом вжито необхідних заходів щодо повідомлення відповідача про місце і час судового засідання, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх часткового задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , ії батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 483 (а.с. 10)
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 квітня 2018 року по справі № 639/267/18, яке 18.05.2018 набрало законної сили, розірвано шлюб між сторонами (а.с.8)
10 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_6 , про що складено актовий запис № 285 та видано свідоцтво серії НОМЕР_2 . Після укладання шлюбу, позивач змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с.9).
В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_2 .. Надав свідчення про те , що його син вже декілька років не проживає за місцем реєстрації та не відомо де він знаходиться. Не цікавиться про виховання та стан дитини, не повідомляє місце свого перебування.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року №3857 -ХІІ (далі-Закон) та постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" (далі Правила),
Відповідно до ст.. 1 Закону, громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.
Статтею 2 Закону визначено перелік документів, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, якими є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон;дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).
Згідно підп.1 п. 4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Підпунктом 2 п.4 Правил визначено перелік підстав, які надають право виїзду дитини за кордон з одним з батьків без нотаріальної згоди другого з батьків, зокрема на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Таким чином діючим законодавством визначено, що за відсутністю нотаріальної згоди другого з батьків на виїзд дитини за кордон, ії замінює відповідне рішення суду, яке за аналогією має містити інформацію про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі
Як встановлено, відповідач не спілкується з дитиною та ії матірю, не повідомляє про своє місце перебування, внаслідок чого позивач позбавлена можливості отримати від нього згоду на виїзд дитини за кордон, чим порушуються права дитини.
Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в частині надання дозволу на тимчасовий вихзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька.
Щодо вимог про надання згоди на оформлення паспорта громадянина України на виїзд за кордон, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів україни від від 7 травня 2014 р. № 152 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 р. № 1001), затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (далі - Порядок)
Пунктами 1,2,4 Порядку визначено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім`я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну. Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон. Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 16-річного віку, - на десять років.
Згідно підпункту 2 пункту 7 Порядку, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються:
-особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники);
-у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.
На підставі визначеного порядку, оформлення паспорту для виїзду за кордон дитини здійснюються відповідними органами лише за заявою одного з батьків, та не потребує згоди другого з батьків, а за ії відсутності відповідного рішення суду.
Згода другого з батьків має бути у разі оформлення паспорту у закордонній дипломатичній установі та за наявності перебування батьків дитини у шлюбі.
На підставі заначеного, суд вважає вимоги щодо надання дозволу можливості оформлення документів для виїзду дитини за кордон без згоди батька безпідставні. Посилання позивача в позовній заяві на Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від З1 березня 1995 року № 231 помилкові, оскільки зазначена ОСОБА_8 втратила чинність на підставі Постанови КМУ № 682 від 26.11.2014.
Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 768, 40 грн. (а.с.2)
Керуючись ст. ст. 4, 5, 133,137, 141, 258, 263,265, 280-282, 354,355 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_1 до Російської Федерації у період з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.02.2020 року.

Найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , зареєстроване місцезнаходження: 61200, м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Суддя С.О. Рубіжний