Справа № 459/2486/19 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/811/1218/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» - Мірошнікова П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області в складі судді Грабовського В.В. від 17 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим та несправедливим, винесеним з грубим порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що у відповідності до ст.ст. 374, 376 ЦПК України є підставою для його скасування. Вказує, що судом було зроблено невірний висновок з приводу його ніби - то ознайомлення з наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани адже як він заявляв - з наказом про проведення службового розслідування з приводу ніби - то невиконання ним вказівки керівництва по обслуговуванню банкоматів на вул. Сокальській в м. Червонограді - його не було ознайомлено у жодний можливий для цього спосіб, більше того жодних супровідних документів, які надаються керівництвом в такому випадку, на завантаження банкомату, що знаходиться на вул. Сокальській, в м. Червонограді і який до слова, власне і став каменем спотикання між ним та керівництвом філії Ощадбанку - він не отримував, а без них, зазначає, що він не мав жодного права ні змінювати маршруту, ні тим паче, обслуговувати спірний банкомат. Також, зазначає, що судом було зроблено вірний висновок з приводу того, що він справді проходив навчання з обслуговування банкоматів, а точніше, зміни кодів замків і переведення роботи банкомату у сервісний режим, і в оригіналі відповідного документу справді наявний його підпис, однак судом не було належно досліджено його доводи з приводу того, що рівень його знань, які він отримав при складенні відповідного заліку є недостатнім для повноцінного обслуговування банкомату, адже незважаючи на отримані ним знання, він все одно не є тим фахівцем, який має право здійснювати роботу по завантаженню банкомата, через те, що по-перше спірний банкомат був на іноземній мові, а по - друге, будь - які роботи з ним має здійснювати спеціально навчена особа (оператор), який проходить окремі курси навчання в м. Києві та за наслідками засвоєних знань, отримує відповідний сертифікат і лише тоді він має право обслуговувати банкомати та вчиняти з ними необхідні дії, і це, до слова, передбачено відповідним Положенням про порядок інкасації коштів. Крім того, вказує, що інформація про спірний наказ було донесено йому телефонним зв`язком також не відповідає дійсності адже відсутні будь-які докази з цього приводу і такі накази, до слова, навіть при необхідності, не повинні даватися по стільниковому зв`язку на особисті номери, а мають доводитись до працівників виключно службовими засобами зв`язку, які чомусь, ПАТ «Ощадбанк» хоч і має, проте не використовує, хоча мав би, в силу того, що вони передбачені внутрішніми нормативними документами. Також вказує, що обставини ніби - то спричинення ним шкоди репутації банку у судовому засіданні жодним чином доведені не були, адже немає в матеріалах справи ані письмових скарг, ані будь-яких записів з журналу, ані роздруківки телефонних дзвінків, тощо, а так зване обґрунтовування спричинення шкоди діловій репутації зводилось лише до необхідності вказати про таку шкоду навіть тоді, коли її взагалі не було, що власне, відповідачем і було зроблено, а судом, на жаль, не було належно з`ясовано цю обставину. Крім того, зазначає, що судом помилково у своєму рішенні було застосовано строки позовної давності до його позовних вимог в частині ніби - то через те, що в незалежності від дій суду він був ніби - то обізнаний з тим, що філія - Львівське обласне управління ПАТ «Ощадбанк» може бути неналежним відповідачем оскільки немає статусу юридичної особи, а отже, не може бути стороною у справі і враховую чи, що він не з`ясував цього в межах тримісячного строку і не подав як наслідок, відповідного клопотання про його заміну чи залучення до справи іншого співвідповідача і не звернувся з окремим позовом до належного відповідача, то суд вважав, що він пропустив строку визначений ст. 233 КЗпП України і це, на думку суду, є підставою для відмови в позові. Однак Верховним судом за наслідками розгляду справи №459/128/18 з тим же самим предметом, що і у даній справі, стосовно неналежності відповідача було чітко зазначено, що він, ОСОБА_1 має право на звернення до суду з позовом до належного відповідача на загальних підставах, без будь-якого обмеження.

В судове засідання позивач не з`явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що вказаний учасник справи повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що позиція позивача по суті розгляду була викладена, зокрема, в апеляційній скарзі та поданій від його імені відповіді на відзив відповідача.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи з підстав певних сімейних обставин без конкретизації таких, що дало б можливість встановити поважність чи не поважність таких обставин та факт скажімо унеможливлення за такими явки позивача у судове засідання, - колегія судді вважала безпідставним, та таким, що не підтверджене жодними доказами. При цьому колегія суддів врахувала і той факт, що попереднє судове засідання не було проведене через відсутність належно підтверджених повноважень представника позивача з метою надання йому можливості скористатися правовою допомогою (тобто з вини сторони позивача); дата та час даного судового засідання були визначені, зокрема, і з врахуванням думки сторони позивача та протягом більш як двох місяців позивач мав можливість, врегулювавши всі свої певні робочі, сімейні і інші питання, забезпечити чи особисту свою участь у судовому засіданні чи участь у такому уповноваженого представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача - в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь позивача, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення на відповідь позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 30, 31, 139, 147, 148, 149, ч.1 ст. 151, ч.1 ст. 233 КЗпП України, п.п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», п.24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затв. постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС від 20 липня 1984 року № 213, п.4 ч.3 ст. 2, ч.1 ст. 4, ч.ч.1,2 ст. 51, ст. 80, ч.1 ст. 81 ЦПК України, та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що 02.06.2014 року позивача переведено на посаду інкасатора відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» згідно з наказом №904 від 02.06.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та копією витягу з наказу від 02.06.2014 року № 904-к. Наказом від 27.12.2017 року №2046-к «Про заходи дисциплінарного стягнення» за результатами службового розслідування щодо встановлення фактів неналежного виконання посадових обов`язків та доручених завдань керівника (висновок від 22.12.2017 року), за порушення вимог посадової інструкції, відмову від виконання обов`язків та поставлених завдань безпосереднього керівника по завантаженню банкомата, що призвело до скарг з боку клієнтів, інкасатору сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № (м. Червоноград) відділу інкасації та перевезення валютних цінностей філії - Львівського облуправління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 оголошено догану. З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлений 28.12.2017 року, що підтверджується його підписом на зворотному боці наказу, а тому його доводи про протилежне, викладені у відповіді на відзив, суд вважав безпідставними. Згідно з копією протоколу про прийняття заліку по вивченню інструкції з інкасації банкоматів та терміналів від 08.12.2017 року підпис ОСОБА_1 відсутній, про що складено акт. Суд встановив, що 12.12.2017 року бригада інкасації у складі старшого бригади ОСОБА_1 , інкасатора-збирача ОСОБА_2 та інкасатора-водія ОСОБА_3 отримала наряд на роботу та зброю о 08.45 год. 12.12.2017 року завідувач сектором інкасації ОСОБА_4 на ім`я начальника відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» Зінчук Ж.З. подав доповідну записку про вжиття заходів впливу, оскільки 12.12.2017 року, о 12.20 год., ст. бригади ОСОБА_1 , інкасатору ОСОБА_2 та інкасатору водію ОСОБА_3 ним було видано завдання на інкасацію банкомата на вул. Сокальська, 1а, м.Червоноград. Позивач, на відмінну від інших членів бригади, відмовився виконувати дане завдання. 12.12.2018 року інкасатори ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали на ім`я начальника філії банку ОСОБА_5 письмові пояснення, в яких зазначили, що позивач відмовився виконувати завдання завідувача сектора. Відповідно до копії пояснювальної записки від 13.12.2017 року позивач звернувся до банківської служби безпеки за рекомендацією провідного економіста відділу безпеки по факту погрози йому службовою зброєю. 15.12.2017 року керуючий ТВБ №10013/0138 ОСОБА_6 звернувся із службовою запискою до керівника філії Банку щодо проведення службового розслідування. Згідно із копією наказу № 961 від 15.12.2017 року було створено комісію та призначено службове розслідування. Згідно висновку службового розслідування від 22.12.2017 року в діях позивача наявні порушення посадових обов`язків, які проявилися у відмові від виконання його обов`язків, що призвело до скарг клієнтів банку та рекомендовано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. У висновку зазначено, що 13.12.2017 року ОСОБА_1 з приводу невиконання поставленого завдання надав пояснення довільної форми, що завдання по завантаженню банкомата він, як старший маршруту, не виконав, оскільки йому ніхто не давав вказівки щодо завантаження банкомата. Наказом філії - Львівське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк» від 15.04.2019 року № 397 - к позивача звільнено із займаної посади 15.04.2019 року у зв`язку зі скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Суд зазначив, що постановою Львівського апеляційного суду від 15.04.2019 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05.05.2018 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Філії Львівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника Романів І.М. з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. У постанові зазначено, що відповідач (за позовом) не має статусу юридичної особи, а отже, - і процесуальної дієздатності бути стороною у даному спорі, представник ПАТ «Державний ощадний банк України» звертав увагу суду першої інстанції у поданому ним відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 , однак, ні позивачем, ні судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не було дано будь-якої оцінки згаданим доводам представника ПАТ «Державний ощадний банк України». Постановою Верховного суду від 19.08.2019 року постанову Львівського апеляційного суду від 15.04.2019 року залишено без змін. Суд зазначив, що посадові обов`язки позивача закріплені в посадовій інструкції, з якою останній ознайомлений 27.09.2017 року, згідно з п.п.1.3, 2.3.9 якої керівництво роботою інкасатора здійснює безпосередньо завідувач сектору інкасації та перевезення цінностей; при виконанні обов`язків старшого бригади інкасаторів на інкасатора відділу інкасації коштів та перевезення грошових цінностей покладається обов`язок забезпечувати виконання визначених керівником підрозділу інкасації завдань з інкасації коштів та перевезення цінностей. У п. 20.3. Положення про порядок інкасації коштів та перевезення валютних цінностей в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 28 липня 2017 року № 601, визначено функціональні обов`язки працівника, призначеного на маршрут старшим бригади інкасації. Враховуючи обов`язок роботодавця довести, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю та відсутність у матеріалах справи доказів надання завідувачем сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей ОСОБА_7 завдання позивачеві на інкасацію банкомата за адресою: вул. Сокальська, 21а у м.Червонограді, а отже, невиконання позивачем покладених на нього трудових обов`язків, суд вважав безпідставним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог посадової інструкції, відмову від виконання обов`язків та поставлених завдань безпосереднього керівника по завантаженню банкомата. Також суд зазначив, що оспорюваний наказ не містить даних про те, за порушення яких саме вимог посадової інструкції до позивача застосовано дисциплінарне стягнення. Крім того, відповідачем не дотримано процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки ним не було зажадано від позивача письмові пояснення та не подано доказів відмови останнього він надання таких перед застосуванням дисциплінарного стягнення. Враховуючи наведене, незалежно від дій суду першої інстанції при розгляді справи № 459/258/18, суд вважав, що позивач, будучи обізнаним щонайпізніше 23.02.2018 року про те, що філія Львівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» може бути неналежним відповідачем, оскільки не має статусу юридичної особи, а отже, не може бути стороною у справі, у межах тримісячного строку не з`ясував цього питання, не реалізував своїх виключних процесуальних прав, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України: не подав суду клопотання про заміну відповідача на неналежного чи залучення до участі у справі як співвідповідача АТ «Державний ощадний банк України» та не звернувся з окремим позовом до останнього з приводу оспорюваного наказу, а тому, звернувшись до суду 10.09.2019 року, тобто більше, ніж через 20 місяців, пропустив ч. 1 ст. 233 КЗпП України тримісячний строк без поважних причин. Крім того, суд зазначив, що позивач не звернувся до суду з позовом до належного відповідача негайно після ухвалення Львівським апеляційним судом постанови від 15.04.2019 року, якою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову з підстав його пред`явлення до неналежного відповідача. Тому, у сукупності беручи до уваги пропуск строку звернення до суду без поважних причин, те, що позивач протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення не був підданий новому дисциплінарному стягненню, у зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 151 КЗпП України вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення, на даний час працевлаштований в іншого роботодавця суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

10.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до АТ «Державний ощадний банк України», у якому просив: скасувати накладене на нього ОСОБА_1 , інкасатора сектору інкасації та перевезення валютних цінностей №3 дисциплінарне стягнення у виді догани.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 1997 року по 2019 рік працював на посаді інкасатора валютних цінностей у Львівській філії ПАТ «Державний ощадний банк України». 12.12.2017 року, виконуючи службові обов`язки по супроводу валютних цінностей, він отримай від колеги - ОСОБА_2 , з яким разом працювали на маршруті, інформацію про те, що їх безпосередній керівник ОСОБА_7 наказав відхилитись від заданого напряму та транспортувати грошові кошти до об`єктів (банкоматів), які знаходяться за іншою адресою. Об`єкти не знаходились на маршруті, який видано керівником, їм не надано право на проведення таких операцій (спеціалістами, які пройшли відповідну сертифікацію), наказ керівника був усний, тому він відмовився від його виконання. У зв`язку з чим ОСОБА_2 схопив табельну вогнепальну зброю та погрожував йому. Після короткої словесної перепалки конфлікт було вичерпано. У зв`язку з цією подією він написав керівнику доповідну записку. Наказом № 2046-к від 27.12.2017 року «Про заходи дисциплінарного стягнення» за результатами службового розслідування від 22.12.2017 року йому оголосили догану у зв`язку з порушення вимог посадової інструкції, відмову від виконання обов`язків та поставлених завдань безпосереднього керівника та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани. Всупереч вимогам ст. 149 КЗпП України жодних пояснень з приводу описаних подій у нього відібрано не було. При накладенні дисциплінарного стягнення до закінчення службового розслідування відповідачем не було взято до уваги об`єктивних причин, а саме підстав його відмови від виконання усного наказу, не досліджено обставин тиску на нього та погрози йому зброєю.

Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалося та не спростовано, - 2.06.2014 року позивача переведено на посаду інкасатора відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» згідно з наказом №904 від 02.06.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та копією витягу з наказу від 02.06.2014 року № 904-к.

Згідно з копією протоколу про прийняття заліку по вивченню інструкції з інкасації банкоматів та терміналів від 08.12.2017 року підпис ОСОБА_1 відсутній, про що складено акт.

12.12.2017 року бригада інкасації у складі старшого бригади ОСОБА_1 , інкасатора-збирача ОСОБА_2 та інкасатора-водія ОСОБА_3 отримала наряд на роботу та зброю о 08.45 год.

12.12.2017 року завідувач сектором інкасації ОСОБА_4 на ім`я начальника відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» Зінчук Ж.З. подав доповідну записку про вжиття заходів впливу, оскільки 12.12.2017 року, о 12.20 год., ст. бригади ОСОБА_1 , інкасатору ОСОБА_2 та інкасатору водію ОСОБА_3 ним було видано завдання на інкасацію банкомата на вул. Сокальська, 1а, м.Червоноград. Позивач, на відмінну від інших членів бригади, відмовився виконувати дане завдання.

12.12.2018 року інкасатори ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали на ім`я начальника філії банку ОСОБА_5 письмові пояснення, в яких зазначили, що позивач відмовився виконувати завдання завідувача сектора.

Відповідно до копії пояснювальної записки від 13.12.2017 року позивач звернувся до банківської служби безпеки за рекомендацією провідного економіста відділу безпеки по факту погрози йому службовою зброєю.

15.12.2017 року керуючий ТВБ №10013/0138 ОСОБА_6 звернувся із службовою запискою до керівника філії Банку щодо проведення службового розслідування.

Згідно із копією наказу № 961 від 15.12.2017 року було створено комісію та призначено службове розслідування.

Згідно висновку службового розслідування від 22.12.2017 року в діях позивача наявні порушення посадових обов`язків, які проявилися у відмові від виконання його обов`язків, що призвело до скарг клієнтів банку та рекомендовано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. У висновку зазначено, що 13.12.2017 року ОСОБА_1 з приводу невиконання поставленого завдання надав пояснення довільної форми, що завдання по завантаженню банкомата він, як старший маршруту, не виконав, оскільки йому ніхто не давав вказівки щодо завантаження банкомата.

Наказом від 27.12.2017 року №2046-к «Про заходи дисциплінарного стягнення» за результатами службового розслідування щодо встановлення фактів неналежного виконання посадових обов`язків та доручених завдань керівника (висновок від 22.12.2017 року), за порушення вимог посадової інструкції, відмову від виконання обов`язків та поставлених завдань безпосереднього керівника по завантаженню банкомата, що призвело до скарг з боку клієнтів, інкасатору сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № (м. Червоноград) відділу інкасації та перевезення валютних цінностей філії - Львівського облуправління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 оголошено догану.

З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлений 28.12.2017 року, що підтверджується його підписом на зворотному боці наказу.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Львівського апеляційного суду від 15.04.2019 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05.05.2018 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Філії Львівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника Романів І.М. з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

З постанови Львівського апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_1 позов про скасування накладеного на нього дисциплінарного стягнення пред`явив до Філії Львівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», яка (Філія) згідно Положення про філію - Львівське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», затвердженого постановою правління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 30.12.2015 року № 1171, є відокремленим структурним підрозділом ПАТ «Державний ощадний банк України», що не має статусу юридичної особи. Про те, що відповідач (за позовом) не має статусу юридичної особи, а отже - і процесуальної дієздатності бути стороною у даному спорі, представник ПАТ «Державний ощадний банк України» звертав увагу суду першої інстанції у поданому ним письмовому Відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 , однак, ні позивачем, ні судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не було дано будь-якої оцінки згаданим доводам представника ПАТ «Державний ощадний банк України».

Постановою Верховного суду від 19.08.2019 року постанову Львівського апеляційного суду від 15.04.2019 року залишено без змін.

Згідно з ст. 233 КЗпП України, строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів. Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу.

Відповідно до положень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 223 КЗпП (322-08) строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов`язки сторін.

Враховуючи вказані вище норми закону, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що незалежно від дій суду першої інстанції при розгляді справи № 459/258/18, позивач, будучи обізнаним щонайпізніше 23.02.2018 року про те, що філія Львівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» не може бути неналежним відповідачем, оскільки не має статусу юридичної особи, а отже, не може бути стороною у справі, у межах тримісячного строку не з`ясував цього питання, не реалізував своїх виключних процесуальних прав, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України: не подав суду клопотання про заміну відповідача на неналежного чи залучення до участі у справі як співвідповідача АТ «Державний ощадний банк України» та не звернувся з окремим позовом до останнього з приводу оспорюваного наказу, а тому, звернувшись до суду 10.09.2019 року, тобто більше, ніж через 20 місяців, пропустив ч. 1 ст. 233 КЗпП України тримісячний строк без поважних причин.

Також, суд вірно встановив, що позивач не звернувся з позовом до належного відповідача навіть і негайно (у стислі строки) після ухвалення Львівським апеляційним судом постанови від 15.04.2019 року, якою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову з підстав його пред`явлення до неналежного відповідача та набранням таким рішенням законної сили.

В решті висновки суду першої інстанції фактично не оспорювались, зокрема, і відповідачем (окремої апеляційної скарги на рішення суду подано не було), та не спростовані обома сторонами, а тому зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2020 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Ю.Р. Мікуш

М.М. Шандра