Справа № 222/2230/19
Провадження № 4-с/222/3/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Павловій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське цивільну справу за скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Тютюн Наталії Сергіївни, скасування повідомлення щодо повернення виконавчого документу стягувачу та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Тютюн Н.С. щодо винесення повідомлення від 19.11.2019 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документа виконавчого листа № 222/1839/17 виданого 02.04.2018 року Володарським районним судом Донецької області, скасувати вищевказане повідомлення, як незаконне, а також зобов`язати головного державного виконавця Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Тютюн Н.С. вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого листа № 222/1839/17 виданого 02.04.2018 року Володарським районним судом Донецької області.

В обґрунтування скарги зазначив, що рішенням Володарського районного суду Донецької області від 22.02.2018 року у справі № 222/1839/17-ц за позовом МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, позов МТСБУ задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ борг у розмірі 6752,08 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Дане рішення набрало законної сили 22.02.2018 року. 02.04.2018 року Володарським районним судом Донецької області виданий виконавчий лист, який стягувачем було подано на виконання до Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області. 19.11.2019 року головним державним виконавцем Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Тютюн Н.С. винесене повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з відсутністю в ньому реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника та номеру його паспорту. Вважає, що головний державний виконавець Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Тютюн Н.С. при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, не використала в повному обсязі надані їй права, не виконала обов`язків, покладених на неї як державного виконавця Законом України «Про виконавче провадження», а тому такі її дії є неправомірними, а винесене нею повідомлення незаконним, таким, що порушує права стягувача.

Заявник МТСБУ та боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Слід зазначити, що суд не бере до уваги письмове клопотання представника заявника МТСБУ адвоката Чехоєвої Н.М. від 26.01.2020 року, оскільки строк дії довіреності, відповідно до якої вона має повноваження представляти інтереси МТСБУ у судових органах, сплив 31.12.2019 року.

Представник Нікольського РВ ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області Тютюн Н.С. у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду скарги була повідомлена належним чином. Проте, надала суду письмові заперечення на скаргу, в яких зазначила, що заявником пропущено строк на подання скарги, відповідно до ч.1 ст. 449 ЦПК України та ч.5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки згідно повідомлення Укрпошти представник за довіреністю МТСБУ отримав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання 25.11.2019 року, а не 26.11.2019 року, як стверджує представник стягувача, та скаргу до суду направляє 06.12.2019 року, тоді як 10-й день оскарження сплинув 05.12.2019 року. Також, у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання головним державним виконавцем Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Тютюн Н.С. було надано роз`яснення відмови, яке складалося з двох пунктів, але представник стягувача у скарзі описує тільки перший пункт і скаржиться стосовно нього, а саме щодо відсутності РНОКПП боржника, про другий пункт та його недотримання представником стягувача у скарзі не зазначено. Законом України «Про виконавче провадження» чітко визначено у п.4 ч.1 ст. 4 вимоги до виконавчого документа, а саме щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків. Інформація щодо РНОКПП боржника надається ГУ ДФС України на запити судів через адміністратора системи документообігу суду, тобто суди повинні надавати інформацію з ідентифікаційними номерами. Щодо другого пункту повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, то зазначає, що представником стягувача адвокатом Чехоєвою Н.М. до виконавчої служби надано тільки оригінал виконавчого листа виданого 02.04.2018 року Володарським районним судом Донецької області № 222/1839/17 та лише довіреність. Посвідчення адвоката, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер не надано, що не відповідає вимогам ч.4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження». Також, вказує, що адвокат Чехоєва Н.М. перевищує свої повноваження, завіряючи копію виконавчого листа та копію повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Враховуючи вищевикладене, просила відмовити в задоволенні скарги, а також скаргу розглянути без участі представника відділу.

Відповідно положень ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув скаргу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України у їх відсутність.

Розглянувши письмові заперечення представника Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області, дослідивши матеріали додані до скарги, та матеріали додані до письмових заперечень, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що Володарським районним судом Донецької області 02.04.2018 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь МТСБУ витрати пов`язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 6752,08 грн., витрати на відшкодування аварійного комісара в сумі 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн., а всього 8852,08 грн., який представником стягувача було пред`явлено до виконання до Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області.

26.11.2019 на адресу МТСБУ надійшло повідомлення головного державного виконавця Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Тютюн Н.С. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19.11.2019 року на підставі п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що у виконавчому документі відсутній РНОКПП боржника та на вимоги ч.4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» представником стягувача не надано належних документів на підтвердження його повноважень представляти інтереси МТСБУ.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з Конституцією України, статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII .

Відповідно до п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб-за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий органі мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб-платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень,що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

З копії виконавчого листа № 222/1839/17-ц виданого Володарським районним судом Донецької області 02.04.2018 року дійсно вбачається відсутність РНОКПП боржника ОСОБА_1 .

Проте, за змістом ч.ч. 1. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не позбавлений можливості звертатись до уповноваженого органу (володільця інформації) для отримання відомостей з метою забезпечення повного, всебічного виконання рішення суду.

Відсутність у виконавчому листі відомостей про РНОКПП боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Вказана правова позиція узгоджується з правовими висновками, наведеними в

постановах Верховного суду від 27.12.2018 року (справа №469/1357/16-ц, провадження №61-32698 св 18) та від 22.08.2018 року (справа №471/283/17-ц, провадження №61-331св18).

Згідно положень ч.ч 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що головним державним виконавцем Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Тютюн Н.С. не вжито всіх передбачених законодавством дій щодо встановлення РНОКПП боржника, оскільки державний виконавець не позбавлений можливості звертатись до уповноваженого органу (володільця інформації) для отримання відомостей з метою забезпечення повного, всебічного виконання рішення суду, а тому її дії слід визнати неправомірними та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19.11.2019 року.

Щодо посилання представника Нікольського РВ ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання також з тій підстави, що представником стягувача не надано належних документів на підтвердження його повноважень представляти інтереси МТСБУ (посвідчення адвоката, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордера), слід зазначити наступне.

Так, у відповідності до ч.ч.3, 4 ст.16 Закону України «Про виконавче провадження» представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи. Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Абзац 2 ч.4 ст.16 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору.

Вимоги статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначають, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Аналогічні за змістом вимоги ст. 62 ЦПК України, які встановлюють, що повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Як вбачається з поданої представником МТСБУ адвокатом Чехоєвою Н.М., разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, довіреності від 26.12.2018 року № 6-03/28 МТСБУ уповноважило адвоката Чехоєву Н.М. бути представником МТСБУ та також надало повноваження представляти інтереси МТСБУ у судових, слідчих, правоохоронних органах, органах державної казначейської служби, органах державної виконавчої служби та перед приватними виконавцями, зокрема наділена правом подавати на примусове виконання

виконавчі документи, заяви та клопотання до органів, що здійснюють примусове виконання судових рішень. Довіреність дійсна до 31 грудня 2019 року.

Отже, на момент звернення із заявою про прийняття виконавчого документа до примусового виконання представник стягувача мала відповідні повноваження, довіреність відповідала вимогам закону, при цьому суб`єктом оскарження не надано належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин.

З огляду на викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з цих підстав.

Щодо строків для звернення до суду зі скаргою, слід зазначити наступне.

Так, положеннями ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник отримав оскаржуване повідомлення 26.11.2019 р. та направив на нього скаргу до суду 06.12.2019 року, т.б. в межах строку передбаченого ст. 449 ЦПК України.

Таким чином суд не бере до уваги посилання представника Нікольського РВ ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області на пропущення заявником строку на подання скарги, тип паче, що з наданих ним копії поштового відправлення та трекінгу по номеру офіційного сайту Укрпошти не вбачається, які документи були надіслані до МТСБУ, а саме що це було повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання відносно ОСОБА_1 .

Інші ствердження представника Нікольського РВ ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області також не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 13, 247, 258-261, 353, 354, 447, 449, 450, 451, пп.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Тютюн Наталії Сергіївни, скасування повідомлення щодо повернення виконавчого документу стягувачу та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Тютюн Наталії Сергіївни щодо винесення повідомлення від 19.11.2019 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 222/1839/17 виданого 02.04.2018 року Володарським районним судом Донецької області неправомірними.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Тютюн Наталії Сергіївни від 19.11.2019 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 222/1839/17 виданого 02.04.2018 року Володарським районним судом Донецької області.

Зобов`язати головного державного виконавця Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Тютюн Наталію Сергіївнувирішити питання щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 222/1839/17 виданого 02.04.2018 року Володарським районним судом Донецької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складання.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повна ухвала складена 28.02.2020 року.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець