Провадження № 2/712/982/20
Справа № 712/629/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

з участю адвоката УЛЬЯНОВА С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) про виділ частки в натурі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про виділ частки в натурі, посилаючись на те, що він є власником 17/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 06 липня 2016 року та договору купівлі-продажу частки в праві власності на будинок від 21 квітня 2018 року.

Співвласником інших 8/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами за вказаною адресою є відповідач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 25 квітня 2016 року.

Вказує, що спільна часткова власність перешкоджає йому у повній мірі реалізувати своє право щодо розпорядження власним майном. Враховуючи те, що у іншого співвласника ОСОБА_3 є самовільно збудовані прибудови, зробити виділ в натурі шляхом укладення договору у нотаріуса не має можливості.

Вважає, що виділ частки в натурі є можливим з огляду на те, що частина житлового будинку, що належить йому, має окремий вхід, а територія спільного домоволодіння розділена на дві окремі ділянки огорожею. Земельна ділянка під частиною житлового будинку, що належить ОСОБА_3 на підставі права власності зареєстрована в Державному реєстрі речових прав. Земельна ділянка під частиною житлового будинку ОСОБА_4 не приватизована.

КП ЧООБТІ позивачу надано висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого частка за технічними показниками є відокремлена і може бути виділена в натурі.

Тому просить виділити йому в натурі як окрему одиницю окремий об`єкт нерухомості, частку спільного майна, яка становить 17/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються з: житлового будинку літ. А-І приміщення 2-3 та 2-4, прибудови літ. а, а1, погріб літ. К, вбиральня літ. В, сарай літ. Г, огорожа № 2 та № 3, а також припинити право спільної часткової власності між ним та відповідачем на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ..

Адвокат позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_4 на праві власності належить 17/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 06 липня 2016 року та договору купівлі-продажу частки в праві власності на будинок від 21 квітня 2018 року.

Співвласником інших 8/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами за вказаною адресою є відповідач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 25 квітня 2016 року.

На даний час позивач бажає припинити право спільної часткової власності, так як припинення права спільної власності буде сприяти вільному волевиявленню, кожному із співвласників, щодо здійснення прав власника майна.

Земельна ділянка під частиною житлового будинку, що належить ОСОБА_3 на підставі права власності зареєстрована в Державному реєстрі речових прав. Земельна ділянка під частиною житлового будинку ОСОБА_4 не приватизована.

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що кожна із сторін фактично має відокремлену частину будинку із самостійним виходом.

Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 01 липня 2019 року, частка нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 , за технічними показниками є відокремленою і може бути виділена в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває права власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У справі № 6-12цс13, а саме в постанові від 03 квітня 2013 року, Верховний Суд України дійшов наступних висновків щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Враховуючи те, що належні сторонам частини домоволодіння фактично є окремими об`єктами нерухомості, а серед надвірних будівель і споруд, що знаходяться у користуванні кожного із співвласників, відсутні будівлі і споруди, які б перебували у спільному користуванні, а тому є наявна технічна можливість для виділу позивачу частки домоволодіння в натурі як окремого об`єкта права власності.

Таким чином, враховуючи обґрунтованість позовних вимог та визнання їх відповідачем в повному обсязі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 361, 364, 367 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Виділити ОСОБА_6 в натурі як окрему одиницю окремий об`єкт нерухомості, частку спільного майна, яка становить 17/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються з: житлового будинку літ. А-І приміщення 2-3 та 2-4, прибудови літ. а, а1, погріб літ. К, вбиральня літ. В, сарай літ. Г, огорожа № 2 та № 3.

Припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 28 лютого 2020 року.