Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/4255/19
Провадження № 2/191/1149/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25.02.2020
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кухаря Д.О.
за участю секретаря Яніної О.В.
розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-
18.11.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 .
16 квітня 2013 року за її ОСОБА_1 згодою у вищевказаному будинку була зареєстрована громадянка ОСОБА_2 , яка на той час була її підопічною.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виповнилося 18 років і вона виїхала з будинку не повідомивши навіть в якому напрямку.
На даний час відповідач не проживає в даному будинку, її особисті речі відсутні, остання не допомагає сплачувати комунальні послуги, які на неї нараховуються, про що свідчить копія Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем її реєстрації, який підписаний сусідами та завірений печаткою квартального комітету.
При неодноразових проханнях позивача добровільно знятись з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , остання відмовлялась. На даний час місце перебування ОСОБА_2 не відоме, її місце проживання позивач не знає, телефонний номер відповідач змінив.
У зв`язку з тим, що в будинку зареєстрований відповідач у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплата додаткових коштів квартплати за відповідача, оформлення субсидії та можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійсненні свого права при відчуженні свого права нерухомості, так як в квартирі зареєстрована стороння особа, і тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Відповідач не має статусу члена сім`ї власника будинку, проте зареєстрований в даній квартирі, однак там не проживає. Позивач, як власник будинку АДРЕСА_1 , має право вимагати визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд, визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
До початку проведення судового засідання позивач надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідачів, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом реєстровий № 1724 від 27.12.2012 року та копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 165947 від 25.01.2013 року, ОСОБА_1 є власницею будинку АДРЕСА_1 .
Згідно довідки про склад сімї від 30.10.2019 року виданої квартальним комітетом № 5 Синельниківської міської ради, у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , чоловік - ОСОБА_3 , донька- ОСОБА_4 , підопічні: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Однак, як вбачається з акту про відсутність особи за її місцем реєстрації - ОСОБА_2 не проживає за вищезазначеною адресою з 17.01.2015 року по теперішній час.
Копія рішення виконавчого комітету Широківської селищної ради Дніпропетровської області від 13.01.2012 року, свідчить, про те що, за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 закріплено право на проживання в будинку по АДРЕСА_2 , в якому вона була зареєстрована і проживала разом з матір`ю ОСОБА_10 .
Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
У зв`язку з тим, що зазначений Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, та виходячи з того, що позивач є власником зазначеного вище будинку, а реєстрація відповідача в ньому створює позивачу перешкоди у володінні ним, позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 768 гривень 40 копійок.
На підставі викладеного та ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280- 289 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Д. О. Кухар