Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1172/19

Провадження № 2/943/550/2020

25 лютого 2020 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Гута О.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кізлівської сільської ради Буського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку в АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем по закону до даного майна, фактично прийняла спадщину. До нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, не зверталася, оскільки батько за життя не виготовив правовстановлюючі документи на означений будинок. Інших першочергових спадкоємців немає, оскільки мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просить суд визнати за нею право власності на таке спадкове майно.

Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подала письмове клопотання про розгляд справи слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Кізлівської сільської ради подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, заперечень проти позову не подав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 01.09.1989 року, підтверджується факт смерті ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис № 5. (а.с. 5)

Після смерті останнього залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , інвентаризаційна вартість якого, згідно технічного паспорту, виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 06.02.2019 р., на замовлення позивачки, становить 151616 грн, відповідає технічним нормам забудови, придатний для проживання.

Судом встановлено, що спадкодавець заповіту не залишив. У разі відсутності заповіту, спадкування відбувається по закону в порядку черги, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивач є донькою померлого та спадкоємцем першої черги по закону. Інших першочергових спадкоємців до даного майна немає, оскільки мати позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво Серії НОМЕР_2 , повторно видане 07.09.2017 року, актовий запис № 01 від 01.01.1996 року) (а.с. 10)

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга).

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач, як першочерговий спадкоємець, фактично вступила у володіння і розпорядження спадковим майном.

Суд надає віри показам позивачки, які викладені в позовній заяві, тому кладе їх в основу рішення.

Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 200, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 524-526, 527, 549 ЦК УРСР, суд -

ухвалив :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрована в с. Журатин Буського району Львівської області, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Буський районний суд Львівської області.

Суддя: Б. М. Журибіда