Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/852/20

19 листопада 2020 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Остапишин І.Р.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивачка зазначає, що на праві власності володіє житловим будинком із господарськими спорудами по АДРЕСА_1 . Відповідачі по справі приходяться їй онуками і зареєстровані у вказаному господарстві. Так склалося, що відповідачі тривалий час не проживають за місцем реєстрації та не користуються житловим будинком. Відповідачі по справі - її онуки і являються дітьми її дочки, яка спершу сама виїхала за кордон у Швецію, а з 2006 року забрала дітей на постійне місце проживання за кордон. З того часу, відповідачі проживають за межами України, однак залишились зареєстрованими у її господарстві. З часу виїзду за межі України і по сьогоднішній день, онуки приїжджали на територію України тільки один раз, однак немали змоги самостійно знятися з реєстрації. Відповідачі не беруть жодної участі в утриманні житла, не сплачують комунальних платежів, разом з тим їхня формальна реєстрація впливає на можливість оформити субсидію на користування комунальними послугами. Оскільки відповідачі не проживають в її господарстві, зареєстровані у ньому формально, то просила визнати їх такими, що втратили право на користування цим житлом.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з викладених підстав. Пояснила, що відповідачі хоч і зареєстровані у належному їй будинку, тривалий час там не проживають. З 2006 року у село приїжджали з своєю матір`ю всього один раз для того щоб знятися з реєстрації. Однак онуки не мали паспорта громадянина України, а тому і не могли знятися з реєстрації. Онуки виїхали за межі України і наміру повертатися не мають. Просила позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали заяви про визнання ними вимог позову.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідачі не заперечили проти задоволення позову, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено.

Заслухавши пояснення позивачки, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, а також беручи до уваги визнання відповідачами позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів серед іншого можуть бути припинення правовідношення.

Згідно із частиною третьою статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

За приписами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були зареєстровані у будинку по АДРЕСА_1 , який відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно довідки Грабовецької сільської ради від 24 липня 2020 року №391 склад сімї ОСОБА_1 складається з наступних осіб: чоловіка ОСОБА_6 , дочки ОСОБА_7 , онуків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 24 липня 2020 року зафіксований факт реєстрації відповідачів у житловому будинку по АДРЕСА_1 та відсутність їх за місцем реєстрації на протязі чотирнадцяти років.

Допитані як свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що відповідачі понад шістнадцять років, в житловому будинку позивачки не проживають, оскільки онуки виїхали за кордон із своєю матір`ю, а дочкою позивачки. У селі Грабовець їх бачили всього один чи два рази, коли приїжджали погостити до бабусі.

Відповідно до встановлених даних, відповідачі не проживають у господарстві позивачки більше року, а позивачка не бажає забезпечувати їх житлом у власному будинку надалі. Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 втратили право користування цим житлом.

На підставі ст.405 ЦК України, керуючись ст.ст.206, 263-265; 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житловим будинком, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через суд першої інстанції або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Битківський