ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1997/20 Справа № 202/7395/19 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара нарахованої, але не виплаченої заробітної плати (а.с. 1).

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року відмовлено у видачі судового наказу у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара нарахованої, але не виплаченої заробітної плати (а.с. 14).

ОСОБА_1 не погодившись з вказаною ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової про задоволення заяви про видачу судового наказу (а.с. 17).

Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара своїм передбаченим ст. 360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для стягнення різниці між нарахованою та виплаченою заробітної платою заявника у розмірі 21,95 грн., оскільки відповідно до виписки з розрахункових відомостей про нараховану та виплачену заробітну плату викладачу ДНУ ОСОБА_2 О ОСОБА_3 за період з 06.12.1994 року по 2008 рік сума у розмірі 303,95 грн. вказана у графі № 18 «отримано через касу ДНУ» свідчить про те, що заявник отримала грошові кошти у вказаному розмірі у касі ДНУ, а тому із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Колегія суддів з таким висновком погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, зокрема, про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати (п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Стаття 163 ЦПК України містить вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу, недодержання яких, як передбачено ч. 1 ст. 165 ЦПК України, є безумовною підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Проте, надані заявником копії розрахункового листа від 05 травня 2010 року, та виписки із розрахункових відомостей про нараховану та виплачену заробітну плату за період 06.12.1994 року по 2008 рік, в яких зазначені відомості про отриману заробітну плату не є документами, які видані роботодавцем працівникові з приводу нарахованої ними, та невиплаченої заробітної плати. Не надання заявнику такої довідки свідчить про можливе існування спору щодо розміру заборгованості з заробітної плати або права її отримувати у спірний період.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що заявником до заяви про видачу судового наказу додані саме ті документи, що безспірно підтверджують вимоги заявника.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки вони є однобічним твердженням заявника та не узгоджуються з вимогами ст. 161 ЦПК України, відповідно до якої, в наказному провадженні розглядаються вимоги про стягнення заробітної плати нарахованої працівникові, але не виплаченої.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров