Справа № 932/1028/20
Провадження №2/932/684/20
УХВАЛА

28 січня 2020 року м.Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Сліщенко Ю.Г., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Наталії Миколаївни, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява в якій позивач просив суд визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину №2623 та №2625 видані приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М. на ім`я ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на те, що оскаржувані свідоцтва, якими охоплено спадкове майно у вигляді житлового бодинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є такими, що не відповідають приписам Закону, що свідчить про їх недійсність.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Частиною 1 статті 30 ЦПК України, визначено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз`яснено у п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що «виключна підсудність (юрисдикція)» правила застосування якої визначено у положенні ст.30 ЦПК України полягає у поданні позову який стосується нерухомого майна за місцем його розташування, що також стосується і тих справ, за результатами розгляду яких у позивача може виникнути речове право на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до положень ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене та обставини спору зазначені позивачем у позові, оскільки спір виник саме з приводу нерухомого майна, тобто такого спору за результатами розгляду якого позивач, у разі задоволення його вимог, має намір поставити питання про набуття речового права на нерухоме майно, яке розташоване на території Соборного району м.Дніпропетровська, що згідно з адміністративно територіальним поділом відноситься до юрисдикції Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, справу, з метою забезпечення її розгляду компетентним судом, слід передати вказаному суду на розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 187, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Наталії Миколаївни, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом передати на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Надіслати копію ухвали сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення . Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Ю.Г.Сліщенко