КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/824/762/2020 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою державної організації «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» про ухвалення додаткового рішення усправі за позовом ОСОБА_1 до державної організації «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» про визнання дій щодо звільнення незаконними, зміну формулювання причин звільнення, зміну дати звільнення, виплати вихідної допомоги та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державної організації «Український державний фонд підтримки фермерських господарств», в якому з урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог, остаточно просила: визнати дії ДО «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» щодо її звільнення з роботи за частиною першою статті 38 КЗпП України незаконними; визнати, що розірвання трудового договору між нею та ДО «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» відбулось з підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП - за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору; визнати формулювання причин звільнення, яке вказане у наказі «Про звільнення ОСОБА_1 » від 14 січня 2016 року № 03-к «за власним бажанням, відповідно до частини першої статті 38 КЗпП» таким, що не відповідає чинному законодавству; змінити формулювання причини її звільнення з роботи з ДО «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» із «за власним бажанням ч. 1 ст. 38 КЗпП України» на «за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України»;змінити запис у трудовій книжці під № 5 в частині формулювання причини її звільнення з ДО «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» із звільнення по п. 1 ст. 38 КЗпП України на ч. 3 ст. 38 КЗпП України - звільнення за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору; стягнути з відповідача на її користь вихідну допомогу у розмірі 13 118,82 грн; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 січня 2016 року по день ухвалення рішення; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі належним чином оформленої трудової книжки за період з 14 січня 2016 року по день ухвалення рішення; зобов`язати відповідача видати належним чином оформлену трудову книжку та змінити дату звільнення на день фактичної видачі трудової книжки, про що видати відповідний наказ;стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн, не включаючи податки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДО «Українського державного фонду підтримки фермерських господарств» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5 168,02 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

Зобов`язано ДО «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» змінити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 під № 5 в частині формулювання причини її звільнення з роботи, а саме звільнення за частиною першою статті 38 КЗпП України замінити за частиною третьою статті 38 КЗпП України - звільнення за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору.

Стягнуто з ДО «Український державний фонд підтримки фермерських господарств»на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі 13 118,82 грн.

Стягнуто з ДО «Український державний фонд підтримки фермерських господарств»на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 січня 2016 року по день ухвалення рішення, тобто 15 червня 2020 року у розмірі 218 845,77 грн.

Стягнуто з ДО «Український державний фонд підтримки фермерських господарств»на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн моральної шкоди.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДО «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки,зобов`язання видати належним чином оформлену трудову книжку та зміну дати звільнення відмовлено.

Стягнуто з ДО «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 16 914,65 грн судового збору за розгляд справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанціях.

У вересні 2020 року ДО«Український державний фонд підтримки фермерських господарств» подала до апеляційного суду заяву, в якій просить ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким зменшити розмір стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на раніше стягнуту суму 5 168,02 грн за період з 14 січня 2016 року по 9 лютого 2016 року.

В обґрунтування поданої заяви про ухвалення додаткового рішення зазначено, що на виконання рішення від 25 квітня 2017 року про стягнення з ДО «Українського державного фонду підтримки фермерських господарств» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5 168,02 грн 13 жовтня 2017 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, згідно якого 2 листопада 2017 року УДКСУ у Печерському районі м. Києва проведено безспірне списання з рахунку відповідача на користь позивача вказаних коштів. У зв`язку з цим, при ухваленні нового судового рішення апеляційним судом допущене повторне стягнення тієї ж самої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасника справи, що з`явився в судове засідання, дослідивши матеріали справи та заявлені вимоги, колегія суддів вважає, що у прийнятті додаткового рішення слід відмовити з таких підстав.

За змістом статей 269 - 271 ЦПК України після проголошення рішення суд, що ухвалив його, не може, як правило, сам скасувати або змінити власне рішення. Тому, за загальним правилом, допущені недоліки судового рішення виправляються вищестоящим судом. Проте суд має ряд повноважень, передбачених цими положеннями, з усунення недоліків чи доповнення ухвалених ним рішень. Такими повноваженнями є виправлення описок та арифметичних помилок в судовому рішенні, ухвалення додаткового рішення або роз`яснення рішення суду.

Статтею 270 ЦПК України, встановлено порядок ухвалення судом додаткового рішення у цивільній справі, відповідно до якого суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (частина третя, п`ята статті 270 ЦПК України).

Згідно із частиною п`ятою статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Аналізуючи вимоги статті 270 ЦПК України, слід дійти висновку, що додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених частиною першою статті 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Зазначене відповідає роз`ясненням, які містяться у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 № «Про судове рішення у цивільній справі».

У статті 374 ЦПК України визначені повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з вищевикладеного, слід дійти висновку, що нормами ЦПК України не передбачено можливість апеляційного суду зменшення розміру стягнення грошових сум на суму коштів, які були стягнуті з відповідача на підставі скасованого ним в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, шляхом ухвалення додаткового судового рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, Київським апеляційним судом у своїй постанові від 15 червня 2020 року не було допущено недоліків, які можуть бути виправленні ухваленням додаткового судового рішення, а порушене відповідачем питання не досліджувались в судовому засіданні, відтак може змінити суть прийнятої постанови, що є неприпустимо.

При цьому рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року про часткове задоволення позову скасовано в апеляційному порядку, а якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 6-449цс15.

У зв`язку з цим, колегія суддів звертає увагу ДО «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» на положення статті 444 ЦПК України, якими передбачено поворот виконання скасованого рішення суду.

За змістом частини п`ятої статті 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина дев`ята статті 444 ЦПК України)/

Згідно із частиною шостою статті 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011 інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки заявлені вимоги сторін спору були розглянуті в повному обсязі, а порушене відповідачем питання підлягає вирішенню в іншому порядку.

За таких обставин заява ДО «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» про ухвалення додаткового рішення усправі щодо зменшення розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на раніше стягнуту суму 5 168,02 грн за період з 14 січня 2016 року по 9 лютого 2016 року на користь позивача є необґрунтованою, а підстави для прийняття додаткової постанови згідно вимог статті 270 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтями 270, 368, 381, 444 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви державної організації «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до державної організації «Український державний фонд підтримки фермерських господарств» про визнання дій щодо звільнення незаконними, зміну формулювання причин звільнення, зміну дати звільнення, виплати вихідної допомоги та моральної шкоди відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній