Провадження № 2/369/1502/20
19.11.2020 Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л. М.,
при секретарі Моргун А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, і зняття з реєстраційного обліку,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, і зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що 12 червня 2005 року між ним, ОСОБА_1 , і відповідачкою ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що було зроблено актовий запис № 191.
Від цього шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області в Книзі реєстрації народжень було зроблено відповідний актовий запис за № 315 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
Внаслідок того, що сімейне життя сторін не склалось, та було фактично припиненим, відповідачка звернулась до Києво-Святошинського районного суду про розірвання шлюбу між нею і позивачем.
26 вересня 2018 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу сторони проживали в квартирі АДРЕСА_1 . Однак, після розірвання шлюбу відповідачка з сином залишили вказану квартиру і почали проживати в квартирі АДРЕСА_2 .
Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 та їхній син ОСОБА_3 не проживають в квартирі АДРЕСА_1 вже більше року, що підтверджується актами депутата та довідкою виконкому Вишневої міської ради від 29 травня 2019 року № 722.
17 липня 2018 року між позивачем і відповідачем був укладений Договір про поділ спільного майна подружжя, за яким в особисту приватну власність відповідача перейшла квартира АДРЕСА_2 .
Таким чином, відповідачка і їхній син забезпечені житлом, оскільки відповідачка має в приватній власності квартиру загальною площею 39,5 кв.м., де і проживає постійно з сином з 02 липня 2018 року. Оскільки відповідач і дитина сторін не проживають за адресою: АДРЕСА_1 понад один рік, відповідачка не несе витрати на оплату комунальних послуг, витрати по утриманню будинку та прибудинкових територій, то вони втратили право користування жилим приміщенням.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , зі зняттям із реєстраційного обліку вказаних осіб за зазначеною адресою.
В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності і не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач до суду відзиву не надав.
В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності третьої особи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог частково з огляду на наступне.
Так, судом встановлено, що за Договором дарування 2/3 частки квартири від 29 листопада 2011 року ОСОБА_1 належить на праві власності 2/3 частки квартири за АДРЕСА_1 .
12 червня 2005 року між ним, ОСОБА_1 , і відповідачкою ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що було зроблено актовий запис № 191.
Від цього шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області в Книзі реєстрації народжень було зроблено відповідний актовий запис за № 315 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
26 вересня 2018 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано.
Під час шлюбу сторони проживали в квартирі АДРЕСА_1 . Однак, після розірвання шлюбу відповідачка з сином залишили вказану квартиру і почали проживати в квартирі АДРЕСА_2 .
Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 та їхній син ОСОБА_3 не проживають в квартирі АДРЕСА_1 вже більше року, що підтверджується актами депутата Вишневої міської ради від 16 квітня 2019 року, від 15 січня 2019 року, від 23 жовтня 2018 року, від 17 липня 2019 року, від 27 серпня 2018 року, від 28 жовтня 2019 року,
та довідкою виконкому Вишневої міської ради від 29 травня 2019 року № 722.
17 липня 2018 року між позивачем і відповідачем був укладений Договір про поділ спільного майна подружжя, за яким в особисту приватну власність відповідача перейшла квартира АДРЕСА_2 .
Таким чином, відповідачка і їхній син забезпечені житлом, оскільки відповідачка має в приватній власності квартиру загальною площею 39,5 кв.м., де і проживає постійно з сином з 02 липня 2018 року.
Оскільки відповідач і дитина сторін не проживають за адресою: АДРЕСА_1 понад один рік, відповідачка не несе витрати на оплату комунальних послуг, витрати по утриманню будинку та прибудинкових територій, то вони втратили право користування жилим приміщенням.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначав, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло.
Враховуючи те, що відповідачка з дитиною понад встановлений законом строк не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , та доказів, які б підтверджували їхню відсутність у жилому приміщенні з поважних причин, суду не надано, суд вважає за можливе задовольнити позов частково та слід усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні власністю позивачу ОСОБА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за зазначеною вище адресою, то суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки суд не наділений повноваженнями щодо зняття осіб з реєстраційного обліку.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 391, 405 ЦК України, Рішенням ЄСПЛ у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року, ст. ст. 76-81, 191, 247, 259, 268, 280, 282 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, і зняття з реєстраційного обліку, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л. М.