ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3680/20 Головуючий суддя І інстанції Єрмоленко В. Б.
Провадження № 22-ц/818/4707/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші справи позовного провадження
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Балаклицького Вячеслава Вікторовича на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року, постановлену у складі судді Єрмоленко В.Б., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Форсюк Кристини Артурівни та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Форсюк К.А., заінтересована особа- стягувач ОСОБА_2 та просив скасувати постанову державного виконавця від 27.05.2020 року.

Скарга мотивована ти, що у провадження державного виконавця перебуває виконавче провадження № 42199665 щодо виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_1 аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30.10.2002 і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що постановою державного виконавця від 27 травня 2020 року його тимчасово обмежено у праві керування транспортними засобами.

Посилається на те, що зазначена постанова є необґрунтованою, передчасною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки таке обмеження не може бути застосовано у разі використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю або перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю І,ІІ групи.

Зауважує, що його мати, яка є власником автомобіля Toyota Camry та не має посвідчення водія та права керування транспортними засобами, визнана інвалідом ІІ групи, потребує використання автомобіля у повсякденному житті, перебуває на утриманні сина ОСОБА_1 . Крім того, стверджує, що при винесенні постанови державний виконавець керувалась редакцією ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», що діяла до липня 2018 року та проводила розрахунок заборгованості не від часу набрання законної сили Закону щодо можливості встановлювати обмеження у праві керування транспортними засобами, тобто з 28.08.2018, а за період з 01.11.2006.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати, та скаргу задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 27 травня 2020 року за період з 01.11.2006 року по 27.05.2020 року в сумі 155472,07 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а не за чотири, як передбачено ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що обмеження можуть бути застосовані якщо заборгованість виникла після 06.02.2018 року.

Вказує, що при винесені державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами порушено вимоги п.2 ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки автомобіль належить на праві власності матері ОСОБА_1 , яка є інвалідом ІІ групи, та зазначений автомобіль використовується для її потреб.

Зазначає, що не взято до уваги судом, що у провадженні Ленінського районного суду м. Харкова розглядається справа за позовом ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»(далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

06 лютого 2018 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі ЗУ «Про виконавче провадження».

За замістом п.2 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяців., державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що скарга є необґрунтованою оскільки оскаржені дії державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Форсюк К.А. відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова в 18.11.2002 року видано виконавчий лист №2-9881 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно, починаючи з 30.10.2002 року та до досягнення дитиною повноліття та відкрито виконавче провадження №42199665.

27 травня 2020 року державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Форсюк К.А. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-9881, виданого 18.11.2002 року.

Звертаючись зі скаргою на дії держвиконавця ОСОБА_1 посилається на те, що зазначена постанова винесена з порушенням вимог закону, оскільки транспортний засіб, яким він користується належить його матері ОСОБА_4 , яка є людиною з інвалідністю з 25.04.2017 року за загальним захворюванням безстроково, потребує використання автомобіля у повсякденному житті та знаходиться на його утриманні.

За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 76 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Судовим розглядом встановлено, що на час винесення постанови від 27.05.2020 року про встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами заборгованість зі сплати ОСОБА_1 аліментів, за період з 01.11.2006 року по 27.05.2020 року становить 155 472, 07 грн. сукупний розмір яких перевищує суму відповідних платежів більш ніж за шість місяців, тому судова колегія вважає, що державний виконавець мав підстави для застосування ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання скаржника на те, що зміни у законі не мають зворотної дії у часі та застосування до боржника відповідальності, передбаченої чинною з 06.02.2018 року редакцією частину 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», (в редакції з 28.08.2018 року) можливе тільки у випадку, коли така заборгованість (сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці) виникла після набуття чинності законом, який передбачає відповідальність, тобто після 06.02.2018 року, а не раніше колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі.

Також колегією суддів не приймається до уваги посилання апелянта на те, що державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України з розрахунку заборгованості зі сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а не за чотири, як передбачено ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», що є грубим порушенням даного закону, оскільки за змістом частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для застосування обмежень є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Так, матеріали справи свідчать про те та не заперечується самим скаржником, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.11.2006 року по 27.05.2020 року у розмірі 155 472, 07 грн. Зазначена заборгованість перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, розмір заборгованості скаржником не спростований, в судовому порядку.

Оскільки вказана заборгованість скаржником не погашена, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги. Наведені з цього приводу доводи скарги є безпідставні і висновки суду не спростовують.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Балаклицького Вячеслава Вікторовича залишити без задоволення.

Ухвалу представника ОСОБА_1 адвоката Балаклицького Вячеслава Вікторовича на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2020 року.

Головуючий-суддя В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

А.В. Котелевець.