справа №619/66/20
провадження №2/619/416/20

28 лютого 2020 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняМолотко А.В.
Справа № 619/66/20
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позов про стягнення заборгованості.
Стислий виклад позиції позивача.
10 січня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути суму боргу за кредитним договором №б/н від 17.02.2015 у розмірі 18 803,86 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що 17.02.2015 між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідачу було надано кредит у сумі 5 313,89 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з невиконанням прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором за відповідачем станом на 03.12.2019 числиться заборгованість в сумі 18 803,86 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі - 5 313,89 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 4 652,30 грн, заборгованості за пенею 7 844,80 грн, штраф у сумі 992,87 грн відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
29 січня 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 09 год 00 хв 28 лютого 2020 року. Також запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в строк до 25 лютого 2020 року. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 26 лютого 2020 року. Запропоновано відповідачеві подати до суду в строк до 27 лютого 2020 року заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка відповідачем була отримана 01.02.2020.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Так як відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин та не повідомила про причин неявки, суд відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до договору б/н від 17 лютого 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 5 313,89 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Позивачем свої обов`язки за кредитним договором виконано повністю, однак в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 03.12.2019 числиться заборгованість в сумі 18 803,86 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі - 5 313,89 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 4 652,30 грн, заборгованості за пенею 7 844,80 грн, штраф у сумі 992,87 грн відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.
Мотиви суду.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
17 лютого 2015 року між сторонами укладено кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 313,89 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.
У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Судом встановлено, що відповідно до укладеної сторонами 21.11.2016 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (далі Генеральна угода) було реструктуризовано заборгованість відповідача.
Відповідно п. 1.1.2 Генеральної угоди, укладеної 17.02.2015 ОСОБА_1 було зменшено розмір заборгованості за договором від 17.02.2015, встановлено заборгованість відповідача на дату підписання Генеральної угоди 5 663,89 грн.
Відповідно п. 2.1 Генеральної угоди, укладеної 17.02.2015 сторони погодили відсоткову ставку за користування вищевказаними кредитним коштами на 1,5% на місяць.
За умовами встановленими п. 2.1 Генеральної угоди позичальник зобов`язалася сплачувати заборгованість за кредитним договором щомісячними платежами з 1 по 25 число кожного місяця в сумі 265,91 грн, до повної сплати кредитної заборгованості не пізніше 28.02.2017.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
З умовами укладеної угоди відповідач ознайомлена, та підписана угода ОСОБА_1 особисто.
Вказаним кредитним договором передбачено умови надання позичальнику грошових коштів Банком у тимчасове платне користування.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором.
Згідно п. 2.2 Генеральної угоди у разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цією Генеральною угодою понад 31 днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 992,87 грн.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Як видно із розрахунку заборгованості за договором від 17.02.2015, з дня укладення Генеральної угоди відповідачем заборгованість за кредитом погашалась 18.06.2015 у розмірі 200,00 грн, 03.07.2015 у розмірі 200,00 грн, 17.07.2015 у сумі 98,00 грн, 01.02.2016 у сумі 50,00 грн, 28.03.2016 у сумі 108,00 грн, 18.04.2016 у сумі 200,00 грн, 01.03.2017 у сумі 105,00 грн, 27.04.2017 у розмірі 2200,00 грн, 31.05.2017 у розмірі 97,00 грн, 12.06.2017 у сумі 200,00 грн, 16.06.2017 у сумі 600,00 грн.
Згідно розрахунку за кредитним договором б/н від 17 лютого 2015 року, станом на 03.12.2019 числиться заборгованість в сумі 18 803,86 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі - 5 313,89 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 4 652,30 грн, заборгованості за пенею 7 844,80 грн, штраф у сумі 992,87 грн відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за пенею та комісією.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідачу також було нараховані «пеня» у розмірі 7 844,80 грн.
У Генеральній угоді від 17.02.2015, яка підписана сторонами, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді пені, за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Враховуючи, що позивачем не доведено правомірність нарахування суми пені, суд прийшов до висновку що у її стягнені з ОСОБА_1 слід відмовити.
Отже, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за пенею у сумі 7 844,80 грн.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх обов`язків за кредитним договором відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди їй було одноразово нараховано штраф у сумі 992,87 грн, який підлягає стягненню оскільки відповідачем обов`язки за укладеною угодою не виконувалися.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми яка складається з заборгованості за кредитом у сумі - 5 313,89 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 4 652,30 грн, штраф у сумі 992,87 грн відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.
Так як суд задовольняє позов частково, то з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1652,06 грн (10 959,06/18 803,86=0,58 1921 х 0,86=1 114,18).
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Згідно п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 351, 352, 354, пунктами 8, 15.5 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 лютого 2015 року в розмірі 10 959,06 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1 114,18 грн.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено 28 лютого 2020 року.
Суддя Є. А. Болибок