Справа пр. №2-о/756/810/20
У Х В А Л А

24 листопада 2020 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Андрейчука Т.В. від 13 листопада 2020 року була залишена без руху відповідно до ст. 185 ЦПК України, оскільки заявником не дотримано вимог ст. 175 ЦПК України, а саме: заявнику ОСОБА_1 слід було визначитись з колом осіб, які повинні бути належними заінтересованими особами у справі.

Крім того, всі надані ОСОБА_1 копії письмових доказів, оригінали яких знаходяться у заявника, не засвідчені належним чином (відповідність кожної копії письмового доказу оригіналу має бути окремо підтверджена особистим підписом заявника із зазначенням її ініціалів та прізвища, а також дати такого засвідчення).

Зокрема копії письмових доказів хоч і засвідчені підписом заявника із зазначенням її прізвища та ініціалів, проте на жодному з документів немає дати такого засвідчення.

Заявнику суддею був наданий строк на усунення недоліків у термін до 23 листопада 2020 року, але не пізніше десяти днів з дня вручення заявнику ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвала про залишення заяви без руху була отримана ОСОБА_1 21 листопада 2020 року.

24 листопада 2020 року заявником подано до суду заяву на усунення недоліків та заяву в новій редакції.

Однак заявником вимоги ухвали про залишення заяви без руху від 13 листопада 2020 року виконані не були з огляду на таке.

Так, заявник у новій редакції заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, взагалі не вказує заінтересованих осіб у справі.

Крім того, за приписами п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен заначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Належність засвідчення копій передбачена Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55, а саме, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи: постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності. Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів. Згідно з п. 5.27 вказаної системи передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Однак всупереч положенням п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, ч. ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України та вимогам ухвали про залишення заяви без руху від 13 листопада 2020 року, у якій було чітко вказано порядок засвідчення копій письмових доказів, ОСОБА_1 так і не було додано до заяви копії письмових доказів, які засвідчені належним чином (відповідність кожної копії письмового доказу оригіналу має бути окремо підтверджена особистим підписом заявника із зазначенням її ініціалів та прізвища, а також дати такого засвідчення).

Більш того, у заяві на усунення недоліків ОСОБА_1 вказує, що до нової редакції заяви нею долучено належним чином засвідчені докази, проте такі докази відсутні.

Відтак, станом на 24 листопада 2020 року вимоги ухвали судді від 13 листопада 2020 року про приведення заяви відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України заявником виконані не були.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, вважати неподаною і повернути заявнику.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Суддя Т.В. Андрейчук