Справа № 452/1989/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"20" жовтня 2020 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

при секретарі Кафтан О.Ю.,

із участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кирик Н.І.,

представника відповідача адвоката Дашинича І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду із зазначеним позовом. У підтвердження своїх вимог позивач покликається на те, що 27.02.2020 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 11.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на даний час виконувати згаданий судовий наказ неможливо, оскільки відповідач ніде не працює та не має офіційного доходу; ОСОБА_2 добровільно не надає належної та необхідної матеріальної допомоги на утримання сина хоча має в тому зобов`язання та можливість оскільки працює на тимчасових роботах за кордоном, відтак позивач вважає, що є всі підстави для зміни розміру аліментів, а тому просить стягувати із відповідача в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі п`яти тисяч гривень.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник-адвокат Кирик Н.І. підтримали вимоги позову і посилалися на обставини, викладені у зверненні до суду.

Представник відповідача ОСОБА_5 позову в інтересах довірителя не визнав посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд вважає, що у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів слід відмовити за недоведеністю виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Із змісту судового наказу від 27.02.2019 року відомо, що суд вирішив стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4(однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.02.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. Вказане судове рішення було ухвалене у недалекому часі 27.02.2019 року та ним на принципах судочинства з урахуванням всіх необхідних обставин було у законний спосіб присуджено аліментні зобов`язання у користь ОСОБА_1 , - судове рішення набрало законної сили.

У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому перелік обставин, які можуть слугувати підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпним.

Під зміною матеріального стану сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового стану платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка є одержувачем аліментів, може звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Також Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дитини, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Так, сторона позивача не зазначає чи в стягувача погіршився стан здоров`я та змінився матеріальний стан. У той час, як убачається із пояснень представника відповідача та матеріалів справи у боржника ОСОБА_2 змінився матеріальний стан, а саме він звільнився із служби в армії, допомоги по безробіттю не отримує, підприємницькою діяльністю не займається, що свідчить про погіршення матеріального стану платника аліментів.

Тому суд прийшов до висновку, що ні позивачем у письмовому зверненні до суду із доданими документами, ані її представником під час розгляду справи не наведено суду жодних вагомих підстав для збільшення розміру аліментів, зокрема щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я; що встановлені судовим рішенням яке набрало законної сили обставини, які слугували визначенню розміру аліментів, на даний час змінились.

Оскільки сторона позивача не довела суду зміни розміру аліментів шляхом збільшення розміру із присуджених коштів за судовим рішенням у частці від доходу при встановленому Законом мінімальному розмірі, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не наведено суду аргументів про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я позивача, не доведено про це жодними письмовими доказами ані в своїх поясненнях під час судового розгляду; позивачем не обґрунтовано зазначене з посиланням на норму закону на підставі чого може бути змінений присуджений розмір аліментів; ураховуючи наведене приводить суд до висновку про необхідність відмови у позові за недоведеністю.

Ураховуючи вище наведені норми законів у сукупності з поясненнями учасників судового розгляду, суд прийшов до переконання, що існують всі законні підстави для відмови у задоволенні позову про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 192 СК України, суд

у х в а л и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити за недоведеністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 30 жовтня 2020 року повного судового рішення.

Суддя Казан І.С.