Справа № 663/3778/19
Провадження № 2/663/89/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Шульги К. М.

секретаря Миронюк М. М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . Зазначає, що на момент смерті спадкодавця вона разом з чоловіком та донькою фактично проживали разом з ним, але не були зареєстровані. Вона зверталась до нотаріуса, але їй було відмовлено у заведенні спадкової справи, оскільки вона спадкоємець не першої черги, а також у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок. З листа БТІ документами, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на житловий будинок є Договір про надання земельної ділянки у безстрокове користування та акт прийняття в експлуатацію житлового будинку. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 у складі: житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», водопровід №1, вбиральня з душем № НОМЕР_1 .

Представник позивача адвокат Литвиненко Є. О. в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Представник Скадовської міської ради за довіреністю Чаюк М. В. в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.11).

Позивач ОСОБА_3 є сестрою померлого ОСОБА_2 (а.с.7-9).

Як вбачається з рішення виконкому Скадовської міської ради №62/8 від 04.04.1980 ОСОБА_2 було відведено для індивідуального будівництва земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 350 кв.м. та надано право індивідуального будівництва (а.с.12).

Договором від 25.04.1980 ОСОБА_2 надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на підставі рішення виконкому від 04.04.1980 по АДРЕСА_1 площею 350 кв.м.; договір посвідчений державним нотаріусом (а.с.13-14).

08.07.1992 рішенням виконкому Скадовської міської ради затверджено акт прийому в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і госпордарських будівель ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 340 кв.м. (а.с.15).

Рішенням Скадовської міської ради №313 від 25.12.1996 ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 340,0 кв.м. по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового буднику та господарських будівель (а.с.16).

05.04.1993 було складено технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 , до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», водопровід №1, вбиральня з душем №2 (а.с.17-19).

З домової книги для прописки громадян вбачається, що ОСОБА_2 мав зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 (а.с.20-21).

З повідомлення комунального підприємства «Херсонське бюро технічної документації» Херсонської обласної ради від 13.10.2019 №141 вбачається, що станом на 31.12.2012 житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 25.04.1980 та акту прийняття до експлуатації від 08.07.1992 (а.с.22).

ОСОБА_1 з 10.01.2008 встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, у 2012 була прооперована з приводу перелому правого стегна, встановлено потребу у придбанні крісла-коляски для руху по будинку та вулиці, перебувала під патронажем вдома протягом 2013-2014 року (а.с.23-28).

Станом на 12.02.2020 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом встановленого строку для прийняття спадщини із заявами про прийняття спадщини спадкоємці не звертались, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.47).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України спадщину складають всі права та обов`язки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як роз`яснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач може звернутися до суду з вимогами про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження.

Вирішуючи питання про визнання права власності в порядку спадкування, суд враховує, що з 31.01.1966 по 19.01.1996 питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», який визначав умови та правові наслідки будівництва, і постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.04.1948 №3211 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», пункт 2 якої визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Тобто, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок з 26 серпня 1948 року був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Крім того, на той час діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31.01.1966 Міністерством комунального господарства Української РСР, яка передбачала здійснення реєстрації всіх будинків у бюро технічної інвентаризації місцевих органів виконавчої влади на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлювальних документів, перелік яких додавався до неї), якими є, зокрема, нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію.

Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого ОСОБА_2 у 1992 році житлового будинку, він набув статусу власника житлового будинку.

Така позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі №6-137цс13, постанові Верховного Суду України від 28.02.2018 у справі №366/996/16-ц, інформаційному листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки є достатньо доказів того, що померлий ОСОБА_2 був законним власником житлового будинку, а ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги після смерті брата, інші спадкоємці відсутні, при цьому відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно унеможливлює реалізацію позивачем спадкових прав, на підставі чого суд приходить до висновку, що вказане право підлягає захисту, у зв`язку з чим, позов необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст.392, 1218, 1261 ЦК України, ст.ст.5, 19, 76, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», водопровід №1, вбиральня з душем №2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Скадовського районного суду

Херсонської області К.М. Шульга

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2020