Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючий - суддя Едер П. Т.

секретар Репета К. М.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення суми франшизи та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

26 грудня 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася у Шевченківський районний суд м. Львова з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми франшизи та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

11 червня 2019 року о 11:50 год. відповідач - ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки MERCEDES BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Франка, 100 у м. Львові, під час неправомірного розвороту (маневру ліворуч), не дотримався безпечного бокового інтервалу та задньою правою частиною свого автомобіля, пошкодив припаркований автомобіль марки Ніссан, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить позивачу на праві власності, внаслідок чого транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України. Будучи причетним до ДТП, відповідач залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10 a ПДР України.

Вина відповідача у скоєному адміністративному правопорушенні була підтверджена протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №318615 від 12.06.2019, серії ДПР18 №318616 від 12.06.2019, схемою місця ДТП, рапортом командира роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській області Берчака В. О. і на підставі вище зазначених доказів Шевченківський районний суд м. Львова 05 липня 2019 року виніс постанову у справі № 466/5041/19 про визнання винуватим відповідача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП та притягнув до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MERCEDES BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПРАТ СК "ВУСО" Поліс № НОМЕР_3 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страховим полісом передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 200000,00 грн. та шкоду, заподіяну майну у розмірі 100000,00 грн. Франшиза визначена у розмірі 2000,00 грн.

Позивач зазначає, що автомобіль Ніссан д.н.з. НОМЕР_2 належить їй на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ВСС092172 від 28.11.2008. Внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди належному позивачу транспортному засобу було завдано механічних ушкоджень.

Відповідно до ремонтної калькуляції № 1046693 від 13.06.2019, розрахованої страховою компанією, вартість відновлювального ремонту її автомобіля складає 4668,33 грн. без ПДВ (5602,00 грн. з ПДВ).

За фактом скоєння ДТП позивач звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну її автомобілю, в представництво ПРАТ СК "ВУСО" у м. Львові (вул. Бортнянського, 23, м. Львів, 79039).

08 липня 2019 року страховою компанією «ВУСО» на її рахунок було перераховано страхове відшкодування на суму 2668,33 грн. При цьому, франшиза, яка згідно полісу становить 2000,00 (дві тисячі) грн. залишилась невідшкодована.

Позивач зазначає, що оскільки в результаті ДТП їй, як власнику транспортного засобу марки Ніссан д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано матеріальної шкоди розміром 4668,33 грн., з яких 2668,33 грн. відшкодовано страховою компанією, тому суму франшизи у розмірі 2000,00 грн. слід стягнути з водія транспортного засобу MERCEDES BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 .

Крім того, оскільки її автомобіль було ушкоджено внаслідок ДТП, позивач перенесла сильні душевні переживання у зв`язку з пошкодженням свого майна, втратою його вигляду, постійних стресів і хвилювань та необхідності вирішувати питання відшкодування шкоди страховиком. Неможливість користуватися транспортним засобом у зв`язку з його вимушеною несправністю та ремонтом, порушили звичний її режим, позбавили можливості вільного пересування та добирання до місця призначення, додаткових витрат на послуги таксі. Необхідність вирішувати питання відшкодування шкоди зі страховиком, неодноразові звернення до відповідача про відшкодування суми франшизи, його груба категорична відмова призводила до сильних переживань та стресу. Відмова відповідача добровільно виплатити позивачу франшизу, необхідність його розшуку, з`ясування додаткових відомостей про умови страхового полісу та звернення про стягнення шкоди в судовому порядку теж завдало для позивача додаткових клопотів та витрат.

Враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч) гривень.

На підставі викладеного позивач ОСОБА_2 просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму франшизи за полісом №152067353 від 05.12.2018 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 2000, 00 грн. (дві тисячі гривень, 00 коп.); стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень, 00 коп.); стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень, 40 коп.) та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 12000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень, 00 коп.).

Обґрунтування заперечень відповідача.

24 січня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_4 , у якому заперечив позовні вимоги позивача, вважаючи їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відзив мотивує тим, що з урахуванням положень п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів», де зазначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, а також положень ст. 1194 ЦК України, він вважає за доцільне визнати позовні вимоги позивача у частині компенсації невиплаченої страховиком франшизи у сумі 2000,00 грн.

Проте, відповідач зазначає, що доводи позивача, викладені у позові не відповідають дійсності, оскільки з вимогою про відшкодування суми франшизи до нього позивач не зверталась, матеріали справи не містять жодних доказів такого звернення як і його відмови виплатити таку франшизу.

Крім того зазначив, що позивачем не надано жодних доказів щодо пережитих стресів та переживань стосовно необхідності вирішення питань відшкодування шкоди з страховиком.

Також не надано доказів того, що ремонт автомобіля проводився не лише в частині, яка була наслідком ДТП, як і не надано доказів тривалості такого ремонту, пересування позивача на таксі чи понесення інших витрат в зв`язку із цим (окрім вартості ремонту, визначеного у калькуляції від 13.06.2019).

Вважає, що пошкодження які стали наслідком ДТП цілком давали можливість експлуатувати автомобіль та використовувати за його цільовим призначенням, та ніяк не впливали на його функціональні характеристики.

Відповідач зазначає, що позивачем не наведено жодних доказів того, що ремонт її автомобіля внаслідок шкоди, завданої ДТП 11.06.2019 вплинув яким-небудь чином на її моральний стан чи завдав їй конкретних моральних збитків, які необхідно відшкодовувати.

Крім того, автомобіль відповідача вже перебував у ДТП та зазнавав досить серйозних ушкоджень - як наслідок вже перебував в ремонті і втратив свій первинний зовнішній вигляд значно раніше.

Згідно офіційного інтернет - ресурсу «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень України, позивач ОСОБА_2 в 2013 році була відповідачем у справі № 463/792/13 за позовом ПАТ АСК «Скарбниця» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Зокрема, у рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 03.04.2013 у справі № 463/792/13 встановлено, що позивач 01 грудня 2009 року була винуватцем ДТП у м. Львові по вул. Костюшки, 5 (вину останньої в цьому ДТП встановлено постановою Личаківського районного суду м. Львова від 28.12.2009), в якому завдала пошкоджень автомобілю Мітсубісі на понад 25600,00 грн. У цьому ж рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 03.09.2013 зазначено, що ДТП відбулось за участі автомобіля Nissan.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що позивачем не доведено заявленого розміру майнової шкоди, а її доводи щодо позовних вимог по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. є надуманими та не ґрунтуються на дійсних обставинах справи, а щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 12000,00 грн., вважає їх не співмірними із позовними вимогами. Тому просить суд, ухвалити рішення, яким позовну вимогу про стягнення франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі 2000,00 грн. задовольнити, у іншій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі.

07 лютого 2020 року на адресу суду адвокатом Вовк О. С., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що заперечення відповідача на позов не спростовують позовних вимог. У відповіді на відзив адвокат вказує, що відповідач ухиляється від відповідальності за шкоду, яка ним заподіяна, заперечення стосовно виплати позивачу моральної шкоди є безпідставними.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, позивачем було враховано характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, вплив неправомірних діянь відповідача на її трудову активність, а також наслідки впливу неправомірної поведінки відповідача на звичний спосіб життя позивача ОСОБА_2 . При цьому були враховані вимоги щодо дотримання принципів розумності і справедливості.

Крім того, зазначила, що безпідставними є міркування відповідача про те, що причин для відшкодування моральної шкоди немає у зв`язку з тим, що автомобіль позивача ОСОБА_2 в грудні 2009 року вже був пошкоджений. Проте, пошкодження не були істотними, позивачем було проведено ремонт автомобіля, що включав заміну переднього бампера і пофарбування кузова (тобто товарний вигляд автомобіля було повністю відновлено).

Адвокат позивача у відповіді на відзив також спростовує твердження відповідача стосовно витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки відповідач вважає, що сума витрат у розмірі 12000,00 грн. є неспівмірною з позовними вимогами та не підтверджується доказами.

На підтвердження вказаних витрат зазначає, що 26.11.2019 між фізичною особою ОСОБА_2 (замовник) та Адвокатським бюро «Оприско та партнери» (виконавець) укладено договір про надання правової допомоги № 1-2611/19-ц, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе доручення щодо надання правової допомоги та у представництві інтересів замовника в суді з усіма правами, якими наділений представник згідно чинного законодавства України у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ДТП 11.06.2019.

За час підготовки справи та її розгляду в суді першої інстанції позивачу надано послуги з правової допомоги, в тому числі: надання консультацій у справі щодо стягнення суми франшизи, моральної шкоди, завданої в результаті ДТП - 1000,00 грн., збирання та обробка доказів у справі 2500,00 грн., підготовка процесуальних документів у справі 6500,00 грн., представництво інтересів позивача в суді (два засідання) - 2000,00 грн.

Адвокатським бюро «Оприско та партнери» виставлено рахунок за надані послуги № 001/1-2611/19-ц від 06 лютого 2020 року в розмірі 12000,00 грн., який оплачено замовником 07.02.2020.

Враховуючи викладене, представник позивача вважає, що заперечення відповідача не спростовують обґрунтування, викладені в позовній заяві та докази, що подані позивачем, відповідно є всі підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

12 лютого 2020 року на адресу суду надійшли заперечення від відповідача ОСОБА_4 , у яких зазначив, що наведені позивачем відомості про те, що він категорично у телефонному режимі заперечував обов`язок відшкодування франшизи не відповідають дійсності та не ґрунтуються на жодних належних та допустимих доказах. Крім того, позивачем не надано жодних доказів «психотравмуючої ситуації» та будь-яких перешкод в реалізації законних прав та інтересів ні поданою 26.12.2019 позовною заявою, ні у відповіді на відзив від 07.02.2019, а твердження щодо дратівливості позивача, а також її впливу на працездатність останньої та/або спілкування з близькими є явно надуманими та не можуть мати жодного відношення до ДТП, яка відбулась 11 червня 2016 року.

З врахуванням наведеного, відповідач вважає, що позивачем не доведено заявленого розміру майнової шкоди, а її доводи щодо позовних вимог по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. є надуманими та не ґрунтуються на дійсних обставинах справи. Тому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у повному обсязі та стягнення витрат на правничу допомогу.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 січня 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Вовк О. С. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, покликаючись на підстави та мотиви, викладені в позовній заяві, відповіді на відзив. Просять позов задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Чайка Ю. Т. заперечив щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, покликаючись на підстави та мотиви, викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченні відповідача. Просить позовні вимоги задовольнити частково щодо стягнення франшизи.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та пояснення позивача, яка була допитана в якості свідка по даній справі, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 05 липня 2019 року справа № 466/5041/19 відповідача ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а. с. 12).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MERCEDES BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПРАТ СК "ВУСО" Поліс № НОМЕР_3 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страховим полісом передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 200000,00 грн. та шкоду, заподіяну майну у розмірі 100000,00 грн. Франшиза визначена у розмірі 2000,00 грн. (а. с. 18).

Позивач ОСОБА_2 повідомила ПРАТ СК "ВУСО" про страховий випадок і подала заяву про виплату їй страхового відшкодування.

08 липня 2019 року страховою компанією ПРАТ СК «ВУСО» на рахунок позивача перераховано страхове відшкодування на суму 2668,33 грн. без виплати франшизи.

Судом під час розгляду справи задоволено клопотання позивача про її допит в якості свідка.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 , будучи допитана як свідок зазначила, що відповідач ухиляється від відповідальності за шкоду, яка ним заподіяна, мотивуючи тим, що єдиним його доходом є пенсія. Проте це не відповідає дійсності, оскільки їй стало відомо зі слів власника автомобіля відповідача, що останній має додатковий дохід, оскільки виконує доручення за трудовим договором. Крім того, позивач на підтвердження заподіяної їй моральної шкоди зазначила, що її обурює сам факт пошкодження автомобіля, його зовнішній вигляд створює моральні страждання, оскільки сторонні люди сприймають її за зовнішнім виглядом та зовнішнім виглядом її автомобіля, що спричиняє їй дискомфорт.

Проте, суд критично оцінює та не приймає як належний та допустимий доказ покази позивача як свідка в частині показань, згідно яких позивач зазначила, що їй стало відомо зі слів власника автомобіля відповідача, що останній має додатковий дохід, оскільки дані покази ґрунтуються на повідомленні зі слів власника авто відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЦПК України, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Законодавство, що застосоване судом при розгляді спірних правовідносин.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі

Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.9.2. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У відповідності до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

З матеріалів справи та полісу № 152067353 від 04 грудня 2018 року вбачається, що розмір франшизи становить 2000,00 грн.

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 зобов`язаний відшкодувати позивачу ОСОБА_2 франшизу у розмірі 2000,00 грн.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до норми ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Беручи до уваги той факт, що характер та обсяг емоційно-вольових переживань позивача, котрими мотивується моральна шкода є недостатнім, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, щоб задовольнити її в заявленому позивачем розмірі, тому суд дійшов переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП слід задовольнити частково, в розмірі 2000,00 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку.

Згідно норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З врахуванням даної норми слідує те, що якщо сума витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену у розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання розрахунку. Тому суд прийшов до переконання, що розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги не є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом, тому суд дійшов переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката слід задовольнити частково, в розмірі 4000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в користь позивача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 6, 9, 12, 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 23, 1166, 1188, 1192 ЦК України, п. п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 90, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення суми франшизи та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму франшизи за полісом №152067353 від 05.12.2018 року обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 2 000, 00 грн. (дві тисячі гривень, 00 коп.)

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2 000, 00 грн. (дві тисячі гривень, 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень, 40 коп.) та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень, 00 коп.)

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_5 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 лютого 2020 року.

Суддя П. Т. Едер