Справа № 488/4572/19
Провадження № 22-ц/812/1968/20
У Х В А Л А

23 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

заслухавши суддю доповідача - Бондаренко Т.З.,

розглянувши заяву позивачки

ОСОБА_1

про забезпечення позову

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця шляхом звернення стягнення на майно,

встановив:

В провадженні Миколаївського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу в розмірі 250000 грн. кредитором спадкодавця шляхом звернення стягнення на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 09 жовтня 2020 року.

11 листопада 2020 року Миколаївським апеляційним судом відкрито провадження у даній справі та витребувано цивільну справу у Корабельного районного суду м.Миколаєва.

20 листопада 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла цивільна справа № 488/4572/19 позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця шляхом звернення стягнення на майно.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року вказану справу призначено до розгляду.

Разом з апеляційною скаргою 06 листопада 2020 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частку квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчинити будь-які дії щодо вказаної квартири.

У вказаній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що невжиття певних заходів забезпечення позову передбачених законом, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та порушити права заявника за захистом яких вона звернулася до апеляційного суду, внаслідок чого судовий захист порушеного права власності може бути не ефективним.

Перевіривши матеріали справи та доводи викладені в заяві, апеляційний суд вважає що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК).

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено у пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2020 року, яке наразі знаходиться на перегляді у суді апеляційної інстанції, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу в розмірі 250000 грн. кредитором спадкодавця ОСОБА_4 шляхом звернення стягнення на майно - відмовлено в повному обсязі.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що спірне нерухоме майно може бути відчужено, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що з метою захисту прав та інтересів ОСОБА_1 , заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити та накласти арешт на Ѕ частку квартири, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь які дії щодо вказаної квартири до вирішення спору по суті.

При цьому апеляційний суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження мають тимчасовий характер, які не порушують прав інших сторін у справі, оскільки не позбавляють їх права користування спірним майном.

Враховуючи викладені вимоги ОСОБА_1 щодо заборони іншим особам вчинення будь-яких дій щодо вказаної квартири, як спосіб забезпечення позову не підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене, з урахуванням обставин справи та наявності спору, забезпечення збалансованості інтересів сторін по справі, відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, що буде достатнім для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні судового рішення, в разі, якщо воно буде прийнято на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця шляхом звернення стягнення на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на Ѕ частку квартири, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині заяви ОСОБА_1 щодо заборони іншим особам вчинення будь-які дії відносно вказаної квартири відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

.