Справа № 171/975/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чумак Т.А. за участю секретаря судового засідання Жандарук В.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що банк на підставі договору б/н від 12.02.2010 року надав відповідачу кредит у розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Разом з тим відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 30.04.2019 року становить 135738,42 грн., яка складається з наступного: 7850,84 грн. заборгованість за кредитом, 126387,58 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1500.00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Позивач просить стягнути з відповідача на його користьзаборгованість 124972,43 грн., яка складається з: 7850,84 грн. заборгованість за кредитом; 117121,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 12.02.2010 року по 29.03.2019 року та судові витрати.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05.06.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

04.07.2019 року відповідач подала відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнає та зазначила, що 12.02.2010 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту на 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки було визначено на два роки, тобто до лютого 2012 року. Позивач просить стягнути з відповідача на його користьзаборгованість 124972,43 грн., яка складається з: 7850,84 грн. заборгованість по кредиту; 117121,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 12.02.2010 року по 29.03.2019 року та судові витрати. Після отримання кредиту відповідач періодично проводила погашення заборгованості, до кінця лютого 2012 року, тобто до кінця строку дії картки нею було внесено на картковий рахунок кошти на загальну суму в розмірі 16850,08 грн., тобто кредит було погашено в повному обсязі оскільки 8000 * 36 % = 2880,00 за рік складає сума процентів, за два роки ця сума склала 5760 грн. + сума кредиту у розмірі 8000,00 грн. = 13760 грн. до кінця дії картки було внесено 16850,08 грн., тобто заборгованість була погашена в більшому розмірі у зв`язку з несвоєчасним внесенням платежів за кредитом, передбачених умовами договору, хоча інших штрафних санкцій за прострочення платежів підписана нею Анкета заява не передбачала. В підтвердження позовних вимог позивачем не додано до позову копії Анкети заяви про оформлення кредиту від 12.02.2010 року, яка б містила її підпис, та умови, на яких було видано кредит. Банківська виписка, яка надана як доказ на підтвердження суми заборгованості, є неналежним і недопустимим доказом, оскільки не містить точної вірної суми кредиту, дати отримання кредиту у розмірі 8000 грн., з якої проводиться нарахування заборгованості в подальшому, не містить суми кредиту після погашення кредиту, з якої повинні розраховуватися проценти за користування кредитом передбачені кредитним договором, на яку суму боргу здійснювались усі нарахування невідомо, таким чином зробити розрахунок заборгованості за кредитним договором із наданої банківської виписки неможливо, оскільки він не містить інформації необхідної для перевірки нарахувань заборгованості за кредитом. Просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

02.08.2019 року позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якому позивач посилається та те, що відповідач приєднався до нових Умов та правил надання банківських послуг шляхом підписання анкети заяви від 25.11.2013 року. Позивачем до суду надана копія анкети заяви на двох сторінках від 12.02.2010 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети заяви чітко вбачається, що ОСОБА_2 висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Також до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,00 % (36,00% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відповідач підписанням Анкети заяви позичальника приєднався до Умов та правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З виписки карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитних ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримав картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), вся операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Згідно п. 2.1.1.2.12 у разі закінчення строку дії карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії). Відповідач звернувся в банк з заявою про перевипуск карти, тобто надання карти з новим строком дії. Перевипуск карти відповідачем підтверджується наявністю фото клієнта з картою та банківською випискою по картковому рахунку, що додається. Відповідач здійснював погашення заборгованості вже на перевипущену карту, що ще раз підтверджує її отримання відповідачем. Строк позовної давності позивачем дотримано, так як позивач звернувся до суду 28.05.2019 року, тобто до спливу строку позовної давності. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором, тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування, не має прийматись судом до уваги.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та просить його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Кудлюк О.І. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, в якій позовні вимоги не визнають та просять відмовити у задоволенні позову в рахуванням позиції, що зазначена у відзиві на позов.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 12.02.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 30.04.2019 року становить 135738,42 грн., яка складається з наступного: 7850,84 грн. заборгованість за кредитом, 126387,58 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1500.00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Позивач просить стягнути з відповідача на його користьзаборгованість 124972,43 грн., яка складається з: 7850,84 грн. заборгованість за кредитом; 117121,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 12.02.2010 року по 29.03.2019 року та судові витрати.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому ці умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (12.02.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04.06.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.02.2010 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за кредитом в розмірі 7850,84 грн.

Представником банку у відповіді на відзив вказано, що анкета-заява викладена на двох аркушах, що не відповідає дійсності, оскільки надана до суду з позовною заявою анкета-заява від 12.02.2010 року викладена на одному аркуші та не містить жодних відомостей щодо істотних умов надання коштів (а.с.8).

Також представником банку зазначено, що до матеріалів справи долучено «Довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна», згідно якої відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 36% на рік.

Вказане твердження є безпідставним, оскільки до позовної заяви представником позивача долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.9), який не містить жодного підпису. Відсутність в матеріалах справи вказаної довідки підтверджується також відомостями, зазначеними в позовній заяві, а також у відповіді на відзив, де в додатках до позову та відповіді на відзив відсутні відомості щодо долучення «Довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна».

Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що факт приєднання позивача до Умов та правил надання банківських послуг підтверджується анкетою-заявою позивача від 25.11.2013 року, як такі, що не заслуговують на увагу, оскільки у вказаній анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Суд також відхиляє доводи представника позивача про обізнаність відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг, що долучені до позову, оскільки анкета-заява відповідача подана 12.02.2010 року, а долучені до позову вказані Умови затверджені наказом від 06.03.2010 року, тобто після підписання відповідачем анкети 12.02.2010 року, що підтверджує неможливість ознайомлення відповідача зі вказаними Умовами та правилами надання банківських послуг.

Клопотання представника відповідача щодо застосування наслідків позовної давності суд відхиляє, оскільки згідно наданої позивачем довідки від 09.07.2019 року ОСОБА_2 згідно кредитного договору б/н від 12.02.2010 року отримала кредитні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , термін дії останньої картки до 11.2017, а позивач звернувся до суду з даним позовом 04.06.2019 року, тобто в межах строку.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір.

Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 120,68 грн. (7850,84 грн. х 1921,00 грн. : 124972,43 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,527,530,610,612,615,625,1052,1054 ЦК України, ст.ст.12,13,81,89,141,253,256,258,259,263,265,267 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, , р/р № НОМЕР_4 , МФО 305299) заборгованість за Договором № б/н від 12.02.2010 року на суму 7850,84 грн., де заборгованість за кредитом 7850,84 грн., та судовий збір в сумі 120,68 грн., всього стягнути в сумі 7971,52 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 25.02.2020 року о 10 год.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Дніпровський апеляційний суд через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.А.Чумак