Провадження № 2/752/3238/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07.12.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Оджубейської Д.І.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про скасування арешту майна,
позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про скасування арешту з квартири АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . яка була передана в іпотеку відповідачу з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № ML-015/030/2007.
На виконання умов договору позивач добровільно погасив заборгованість, що стягнута на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 29.05.2014 р., в зв`язку з чим виконавче провадження було закінчено.
Позивач посилається на те, що при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження не було вирішено питання про скасування арешту майна.
15.11.2019 р. ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.
Представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутність.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України.
На підставі положень ст.280 ЦПК України в зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між сторонами у спорі укладено кредитний договір № ML-015/030/2007, відповідно до умов якого позивач отримав кредит на придбання нерухомого майна.
В подальшому, придбана квартира АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки передана Банку в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 29.05.2014 р. з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторингг Україна» стягнуто заборгованість за кредитним договором № ML-015/030/2007 в розмірі 298821 гривень.
В ході виконавчого провадження 30.10.2015 р. на майно ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови державного виконавця у виконавчому провадженні № 46594869 від 18.02.2015 р.
В подальшому виконавче провадження було передано до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві за місцем знаходження майна боржника.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 в добровільному порядку виконав рішення суду, в зв`язку з чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Голосіївського РВ ДВС м.Київ з заявою про закінчення виконавчого провадження та застосування наслідків закінчення виконавчого провадження, передбачених ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».
05.07.2019 р. головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Половцем А.М. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та припинення всіх арештів у виконавчому провадженні № 54105598.
Однак, арешт на майно боржника був накладений відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області у виконавчому провадженні № 46594869 від 18.02.2015 р. і таке обтяження не було припинено, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Наявність зазначеного обтяження порушує право власності позивача на вільне розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Відповідно до положень ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час вирішення питання про закінчення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до суду або іншого органу
(посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем
заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші
дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім
випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Наявність арешту, накладеного на майно, що належить позивачу на праві власності, перешкоджає йому у визначений законом спосіб реалізувати своє право власності в повному обсязі, а отже таке право підлягає захисту в судовому порядку, оскільки у інший спосіб позивач позбавлений можливості вирішити питання щодо скасування арешту.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про скасування арешту майна задовольнити.
Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , що накладений відповідно до постанови ВДВС Обухівського МРУЮ від 18.02.2015 р. у виконавчому провадженні 46594869.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, на підставі заяви відповідача про перегляд заочного рішення.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя