Ухвала

13 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 755/2032/19

провадження № 61-5967ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

В обґрунтування свого позову зазначила, що дії відповідача є такими,

що порушують її права як споживача банківських послуг за договорами банківських вкладів, у зв`язку з чим просила стягнути з ПАТ «Платинум Банк» на її користь залишок суми вкладу у розмірі 309 681 грн, пеню в розмірі 6 782 013 грн, 3 % річних у розмірі 18 580, 86 грн та моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого

2020 року, у задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ «Платинум Банк»

про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів відмовлено.

01 лютого 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій проситьскасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію оскарженої постанови суду апеляційної інстанції було отримано нею 05 лютого

2020 року, що підтверджується копією конверта Київського апеляційного суду.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про порушення судами норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржених судових рішень, вказуючи, що суди не застосували належним чином норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про захист прав споживачів». Також заявник зазначила, що висновки судів не відповідають зібраним доказам і обставинам справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній

на час подання касаційної скарги) питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Відповідно до пункту 3 частини другої, частини третьої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов`язань банку вважається таким, що настав. Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків

і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних

із здійсненням ліквідаційної процедури.

Процедура заявлення вимог кредиторів до банку, що ліквідується, передбачена частиною першою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з якою Фонд гарантування вкладів фізичних осіб припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми відшкодування за вкладами.

Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на задоволення вимог кредиторів у черговості, передбаченій статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому задоволення вимог окремого кредитора, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, у тому числі на підставі судового рішення, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов`язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що між

ОСОБА_1 та ПАТ «Платінум Банк» укладалися ряд договорів банківського вкладу: «Строковий» № 00505133 від 28 жовтня 2016 року на суму 56 500 грн, строком до 27 лютого 2017 року, процентна ставка - 23,50 % річних; «Строковий» № 00450778 від 27 квітня 2016 року на суму 40 000 грн, строком до 31 жовтня 2016 року, процентна ставка 26,50 % річних; «Готівка щомісяця» № 00398490 від 12 жовтня 2015 року на суму 40 000 грн, строком до 14 квітня 2016 року, процентна ставка 28,00 % річних; «Строковий»

від 26 січня 2016 року на суму 11 000 грн, строком до 29 липня 2016 року, процентна ставка 26,50 % річних; «Готівка щомісяця» № 00450775

від 27 квітня 2016 року на суму 11 000 грн, строком до 31 жовтня 2016 року, процентна ставка 26,50 %; «Готівка щотижня» № 00520609 від 12 грудня

2016 року на суму 1 200 доларів США, строком до 13 лютого 2017 року, процентна ставка 8,50 % річних; «Строковий» № 00488683 від 08 вересня 2016 року на суму 970 доларів США, строком до 09 лютого 2017 року, процентна ставка 9,50 % річних; «Строковий» № 00477567 від 02 серпня

2016 року на суму 12 000 доларів США, строком до 03 лютого 2017 року, процентна ставка 11,00 % річних.

ОСОБА_1 була виплачена гарантована сума відшкодування за вкладами у розмірі 200 000 грн.

Встановивши, що з 24 лютого 2017 року в ПАТ «Платинум Банк» розпочата процедура ліквідації, вкладники цього банку мають право на отримання належних їм сум виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено на користь ОСОБА_1 відшкодування вкладів у граничному розмірі 200 000 грн, в той час, як решта незадоволених вимог позивача є кредиторськими вимогами до банку, що включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку та підлягають задоволенню в порядку, передбаченому статтями 45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд першої інстанції з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки судів відповідають правовим висновкам, висловленим Верховним Судом у постановах від 20 березня 2018 року у справі № 910/3226/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 761/25195/14-ц, від 20 лютого 2020 року у справі № 204/3968/15-ц.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права й дотримання процесуальних норм при розгляді справи не викликає розумних сумнівів, відповідає правовому висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, неодноразово підтриманому Верховним Судом у своїх судових рішеннях, а касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись частиною першою, пунктом 5 частини другої, частиною шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня

2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 лютого

2020 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня

2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 лютого

2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня

2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого

2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про захист прав споживачів

та стягнення грошових коштів - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович