Справа № 761/6253/20
Провадження № 2/761/4690/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір?ю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір?ю.

Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що між сторонами було зареєстровано шлюб Франківським районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 17.06.2017 року. У період шлюбу народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між сторонами погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Син проживає разом із позивачем. Сторони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати син. Виходячи із вищенаведеного вважає, що єдиним виходом із ситуації є вирішення питання в судовому порядку. Вказує на те, що має стабільний дохід, житло, в якому проживає разом із дитиною належить їй на праві власності, таким чином, може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2020 року в справі було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено до розгляду.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-818 від 29 вересня 2020 року за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В., у зв`язку із наданням судді Кондратенко О.О. відпустки по вагітності та пологам.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року справу прийнято до провадження судді Фролової І.В., призначено справу до розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату місце та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: останні належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом встановлено, що 17 червня 2017 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.22).

У період спільного проживання народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З копії свідоцтва про народження вбачається, що батьками дітини є позивач та відповідач (а.с.23).

На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року, шлюб між сторонами було розірвано.

ОСОБА_1 зазначає, що сумісне проживання та ведення спільного господарства з відповідачем припинено. Доказів зворотнього під час розгляду справи отримано не було.

У висновку Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 19.10.2020 р. № 07-21/2936 зазначено, що Мати - гр. ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі за вказаною адресою створені належні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини, є місце для сну, відпочинку та ігор, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 17.09.2020 року складеного фахівцем із соціальної роботи Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї/особи від 10 червня 2020 року наданого Києво-Святошинським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді малолітня дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю - гр. ОСОБА_1 , яка в повній мірі задовольняє потреби дитини.

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує дитячий садок/клуб «Smaylik», відповідно довідки від 17.09.2020 року наданої адміністрацією закладу мати - гр. ОСОБА_1 , активно приймає участь у житті сина, завжди спілкується з вихователями про нагальні потреби дитини її розвиток. Дитина завжди охайна та доглянута. На теперішній час, дитину до садочку приводить і забирає мати. Батько дитини - гр. ОСОБА_2 , упродовж останніх півроку дитячий садок не відвідує та контакту не підтримує.

Зі слів матері - гр. ОСОБА_1 , після припинення спільного проживання з гр. ОСОБА_2 останній свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги, перешкод чи заборон щодо побачень та дій спрямованих для виконання прямих батьківських обов`язків не чиняться.

Мати - гр. ОСОБА_1 працює в Представництві «Новартіс Фарма Сервісез АГ» на посаді старшого менеджера з логістики та зовнішньоекономічної діяльності, має постійне місце роботи та джерело доходу. За місце роботи користується повагою та довірою, що підтверджується довідкою-характеристикою від 24.09.2020 року.

Батько - гр. ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області не заперечував щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - гр. ОСОБА_1 .

Вищевикладене вказує на відсутність виняткових обставин, які б давали підстави для розлучення дитини з матір`ю відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини та у розумінні положень статті 161 Сімейного кодексу України, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю.

На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 06 жовтня 2020 року (протокол № 21) орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області) вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - гр. ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

З положень ст. 161 Сімейного кодексу України вбачається, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтями 150-157 цього Кодексу передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання, спілкування та розвитку дитини, які є рівними.

Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини передбачає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини відповідну заяву… Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його до органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Враховуючи наведене та висновок органу опіки та піклування від 19.10.2020 року № 07-21/2936, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення рішення про визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю, оскільки таке рішення максимально відповідає його інтересам.

Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України, з позивача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись принципами 4, 6, 7 Декларації прав дитини, Конвенцією про права дитини, ст.ст. 2-5,11-13, 141, 196, 200, 258, 259, 263, 268, 352,354ЦПК України, ст.ст. 150-155, 159, 160, 161, 171 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір?ю - задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

ОСОБА_2 , адреса місця проживання - АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації, адреса місця знаходження - 03115, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 126.

Повний текст рішення складений 24 грудня 2020 року.

Суддя: