ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/541/18
Провадження № 22-ц/4820/1684/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СК ПРОМІНЬ» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2020 року (суддя Вознюк Р.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СК ПРОМІНЬ» про визнання договорів оренди землі недійсними,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що він є власником земельних ділянок, площею 2,1898 га кадастровий № :03:006:0055, та площею 0,7106 га, кадастровий № :03:006:0056, розташованих на території Севрюківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

Щодо належних йому земельних ділянок товариством з обмеженою відповідальністю «СК ПРОМІНЬ» (ТОВ «СК Промінь») були підроблені договори оренди. Він уклав у 2014 році договори оренди землі з СК «Промінь». 06.05.2015 таких договорів з ТОВ «СК Промінь» він не підписував, що свідчить про відсутність у позивача вільного волевиявлення на укладення цих договорів. Вказані земельні ділянки з 06.05.2015 незаконно використовувались ТОВ «СК Промінь», у зв`язку із чим 22.04.2016 він звернувся до Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області із повідомленням про підробку його підпису в зазначених договорах, за яким Красилівським ВП ГУНП в Хмельницькій області відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України внесено до ЄДРСР та розпочато досудове розслідування.

У зв`язку з цим, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати зазначені договори оренди від 06.05.2015 щодо земельних ділянок площею 2,1898 га кадастровий №:03:006:0055, та площею 0,7106 га, кадастровий №:03:006:0056, розташованих на території Севрюківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, недійсними.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2020 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 06.05.2015 щодо земельної ділянки площею 2,1898 га, кадастровий № :03:006:0055, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Севрюківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, сторонами якого є позивач, ОСОБА_1 та ТОВ «СК ПРОМІНЬ».

Визнано недійсним договір оренди землі від 06.05.2015 щодо земельної ділянки площею 0,7106 га, кадастровий № :03:006:0056, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Севрюківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, сторонами якого є позивач, ОСОБА_1 та ТОВ «СК ПРОМІНЬ».

Стягнуто з ТОВ «СК ПРОМІНЬ» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з цим рішенням, ТОВ «СК ПРОМІНЬ» в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, розподілити судові витрати.

Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що позивач ОСОБА_1 визнає існування орендних відносин, зокрема, він отримував орендну плату, що підтверджується щорічними відомостями з виплати орендної плати з його підписами. Позивач вчинив усі дії, що підтверджують його волевиявлення на укладення договорів оренди землі та їх виконання.

Позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про невідповідність укладених правочинів його внутрішній волі або відсутність його бажання отримати реальні правові наслідки, обумовлені правочинами.

Крім того, матеріали справи не містять висновку судової почеркознавчої експертизи підписів ОСОБА_1 на спірних договорах, висновок судової експертизи не був виконаний у зв`язку з ухиленням самого позивача.

Єдиним доказом, на підставі якого суд першої інстанції прийняв рішення про задоволення позову, є копія висновку експерта №1.1-292/17 від 20.10.2017, який був виконаний експертом в рамках кримінального провадження, в якому ТОВ «СК ПРОМІНЬ» не брало участі. Такий висновок не може вважатись належним і допустимим доказом того, що ОСОБА_1 не підписував спірні договори оренди.

Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.

В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, просили провести розгляд справи без них.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, площею 2,1898 га кадастровий № :03:006:0055, та площею 0,7106 га, кадастровий № :03:006:0056, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Севрюківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

Ці обставини сторонами не оспорюються та визнаються.

Вказані земельні ділянки позивача перебувають на даний час в користуванні відповідача на підставі договорів оренди землі від 06.05.2015.

В квітні 2014 року позивач дізнався про факт існування зареєстрованих договорів оренди зазначених земельних ділянок, укладених від його імені з ТОВ «СК Промінь» 06.05.2015. Про укладення зазначених договорів оренди позивач не знав, оскільки таких договорів не підписував та не знав про їх реєстрацію. Примірників договору йому не надавали.

Вказані договори оренди землі позивач, як орендодавець, не підписував, що підтверджується висновком експерта № 1.1-292/17 від 20.10.2017, згідно якого підписи в графі «Реквізити сторін. Орендодавець» договорів оренди земельних ділянок кадастрові № :03:006:0055 № :03:006:0056 від 06.05.2015 та графі «Орендодавець передав ОСОБА_1 » актів приймання-передачі об`єктів оренди (земельних ділянок) до договорів оренди земельних ділянок та в графі «Власник земельної ділянки» актів визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до договорів оренди земельних ділянок, укладених між їх власником ОСОБА_1 та ТОВ «СК Промінь» в особі ОСОБА_2 виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Цей висновок виконаний в рамках кримінального провадження №0000216.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що спірні договори, укладені від імені позивача, підписані не ним, а іншою особою, а отже, це не свідчить про волевиявлення ОСОБА_1 на їх укладення та погодження істотних умов договорів, у зв`язку з чим договори оренди визнано недійсними.

Однак, з таким висновком не погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Згідно з ч.ч. 1, 4 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За змістом ч. 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За ч.1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі.

За ч. 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Виходячи з аналізу наведених норм права оспорювані позивачем договори оренди земельної ділянки є неукладеним, тобто таким, що не відбулись. Відтак ці договори оренди не можуть бути визнані недійсними.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього ж Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Згідно правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.07.2020 року у справі №145/2047/16, зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку.

Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2020 року відступила від висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі №6-48цс15, зазначаючи, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не підлягає визнанню недійсним.

У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Виходячи з викладеного, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки обраний позивачем спосіб захисту є неефективним та не відповідає змісту порушеного права.

За встановлених обставин апеляційну скаргу ТОВ «СК Промінь» слід задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ТОВ «СК Промінь» сплатило 1653 грн. 60 коп. судового збору.

Тому з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СК ПРОМІНЬ» слід стягнути1653 грн. 60 коп. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СК ПРОМІНЬ» задовольнити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СК ПРОМІНЬ» про визнання договорів оренди землі недійсними відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: 31030, Хмельницька область, Красилівський район, с. Севрюки, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СК ПРОМІНЬ» (місцезнаходження: 31033, Хмельницька область, Красилівський район, с. Мала Клітна; ) 1653 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк