Справа №504/4421/19
пр № 2/464/706/20
У Х В А Л А

25 лютого 2020 року м.Львів
Сихівський районний суд м.Львова
суддя Тімченко О.В.
справа № 504/4421/19
учасники справи:
позивач військова частина НОМЕР_1

відповідач ОСОБА_1

вимоги: відшкодування завданих державі збитків

Обставини справи
Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовом в порядку цивільного судочинства, в якому просить стягнути з відповідача вартість речового забезпечення, обчислену пропорційно часу, який залишився до кінця строку носіння, та вартість індексації грошового забезпечення за місяць, щодо якого відповідач не мав права на такі кошти в сумі 4504,97 гривень.

Ухвалою судді від 30 січня 2020 року цивільну справу передано за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова.

Мотиви та висновки суду
З матеріалів справи вбачається, що відповідач солдат ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , звідки був звільнений у запас, у зв`язку із чим позивач просить стягнути з нього вартість речового забезпечення.

За ч.1 ст.18 Закону «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, перш за все цивільних, господарських та адміністративних між собою. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до ст.19 ЦПК України (справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п.2 ч.1 ст.19 КАС України до юрисдикції адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частин 1, 4, 6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктами 17 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже ОСОБА_1 проходив військову службу, що у розумінні положень чинного законодавства України належить до публічної.

З огляду на викладене правовідносини між сторонами з приводу стягнення вартості речового забезпечення, що пов`язані із проходженням та звільненням з публічної служби, є адміністративно-правовими, спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 (провадження № 14-563цс18) зробила висновок, що спори, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. За ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Покликання позивача на Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.ст.22, 1166 ЦК України не змінює характеру спірних правовідносин.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в порядку п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

З урахуванням наведеного слід відмовити у відкритті провадження у даній справі, оскільки така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.258-260 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в :

відмовити у відкритті провадження за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданих державі збитків.

Роз`яснити, що розгляд заявлених вимог віднесено до адміністративної юрисдикції в порядку КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.
Повне судове рішення складено та підписано 25 лютого 2020 року.

Суддя О.В.Тімченко