Справа № 761/4844/20
Провадження № 6/761/354/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Борисенко Д.О.

приватного виконавця Лановенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни, стягувач: Акціонерне товариство "Універсал Банк", боржник: ОСОБА_1 , про примусове проникнення до житла боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №59535934 з примусового виконання виконавчого листа № 761/1771/13-ц від 27.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № 061-2914/840-0508 від 22.11.2007 року в загальному розмірі 242 904,94 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 1 941 539 грн. 18 коп.

11 липня 2019 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №59535934 та накладено арешт на майно та грошові кошти боржника.

Приватний виконавець вказує, що на адресу боржника нею направлено виклики про явку до приватного виконавця на 23.07.2019 року та 10.10.2019 року, проте боржник за викликом не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив та не вживає жодних заходів щодо виконання рішення суду.

Згідно з матеріалами подання, приватним виконавцем 07.08.2019 року здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки виконання рішення, вручення процесуальних документів виконавчого провадження, відібрання пояснень та здійснення опису майна, за результатами якого складено акт від 07.08.2019 року, згідно якого приватному виконавцю не надано доступу до приміщення для опису та арешту майна.

Крім того, матеріали подання містять копію заяви представника боржника ОСОБА_2 від 13.08.2019 р., що свідчить про обізнаність боржника про наявність виконавчого провадження відносно нього.

04.11.2019 року приватним виконавцем здійснено повторний виїзд до квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира була зачинена, у зв`язку з чим здійснити опис та арешт майна не виявилось можливим, про що приватним виконавцем складено акт в присутності понятих та представника АТ "Універсал Банк".

05.11.2019 року за викликом приватного виконавця боржник не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У зв`язку з вищевикладеним та на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням та просив суд постановити ухвалу про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з необхідністю виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 17.02.2020 р. провадженні у справі відкрито та справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні приватний виконавець вимоги подання підтримала, просила задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

А тому, учасники судового розгляду, окрім приватного виконавця, про дату, час і місце судового засідання не повідомлялись.

Суд, заслухавши думку приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Згідно із ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Статтею 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. перебуває виконавче провадження № 59535934 з примусового виконання виконавчого листа № 761/1771/13-ц від 27.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № 061-2914/840-0508 від 22.11.2007 року в загальному розмірі 242904,94 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 1941539 грн. 18 коп. Копію постанови про відкриття провадження направлено учасникам виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 11.07.2019 року приватним виконавцем здійснено виклик боржника ОСОБА_1 . На вказаний виклик боржник не відреагував.

Крім того, приватним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника від 11.07.2019 року, а також постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до банківських установ.

Згідно із копіями матеріалів виконавчого провадження, які додані до подання вбачається, що за ОСОБА_1 не зареєстровано жодних земельних ділянок (відповіді з Держгеокадастру), не зареєстровано транспортних засобів (відповідь Головного сервісного центру МВС України), а також у боржника відсутні кошти на рахунках в банківських установах (відповідь з АТ "Альфа-Банк").

Відповідно до відповіді Комунального підприємства Київської міської ради "Київського міського бюро технічної інвентаризації" від 24.07.2019 року за ОСОБА_1 на праві власності зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 22.11.2007 року.

Згідно із актом приватного виконавця від 07.08.2019 року, виходом приватного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що двері квартири ніхто не відчинив. Зі слів сусідів власників квартири давно ніхто не бачив. Приватним виконавцем залишено виклик з вимогою явки боржника для надання пояснень.

Згідно з актом приватного виконавця від 04.11.2019 року, виходом приватного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що двері квартири ніхто не відчинив. Приватним виконавцем залишено виклик з вимогою явки боржника для надання пояснень.

З матеріалів подання вбачається обізнаність боржника про наявність виконавчого провадження, про що свідчить подана представником боржника заява від 13.08.2019 року.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів подання вбачається, що приватним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду. Крім того, матеріали справи містять докази направлення на адресу боржника та отримання останнім викликів до приватного виконавця, про що свідчить заява представника боржника від 13.08.2019 року. Слід зазначити, що приватним виконавцем, складено акти від 07.08.2019 року та 04.11.2019 року про неможливість потрапити до квартири боржника та винесено постанови про арешт коштів боржника від 11.07.2019 року та арешту його майна від 11.07.2019 року.

Крім того, зі змісту статті 439 ЦПК України випливає, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів належних боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Що стосується обов`язковості судових рішень, то варто нагадати, що ЄСПЛ було постановлене «пілотне» рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04. Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України. Суд зауважує, що одне з перших таких рішень, яке було винесено в 2004 році, ґрунтувалося на фактах, подібних до фактів у цій справі (див. рішення у справі Войтенка). Справа, яка розглядається, свідчить про те, що питання тривалого невиконання остаточних рішень та відсутності ефективних засобів юридичного захисту в правовій системі України залишаються невирішеними попри той факт, що існують відповідні рішення Суду з чіткими закликами до Уряду вжити необхідних заходів для вирішення таких питань.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відтак, приватним виконавцем належним чином обґрунтовано та надано відповідні докази, що в приміщенні за вказаною адресою перебувають речі та інше майно боржника, на яке у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» можливо звернути стягнення з метою примусового виконання виконавчого документа. Окрім того, приватним виконавцем надано докази того, що у боржника відсутнє будь-яке інше майно, на яке можливо звернути стягнення та ним було вжито усіх заходів, передбачених законом для встановлення такого майна.

Враховуючи викладене, а також тривале невиконання судового рішення, суд дійшов до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, що є адекватним ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

За таких обставин, суд прийшов до висновку що подання є обґрунтованим, а тому таким що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни, стягувач: Акціонерне товариство "Універсал Банк", боржник: ОСОБА_1 , про примусове проникнення до житла боржника - задовольнити.

Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилі Олегівні у рамках виконавчого провадження № 59535934 на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 , для проведення арешту та опису майна боржника.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст ухвали суду складено: 27.02.2020 року.