Справа №265/5413/19
Провадження №2-о/265/13/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

за участю секретаря Себко Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

зацікавлена особа : Маріупольська міська рада,

за участю сторін:

заявника ОСОБА_1

представника зацікавленої особи - ОСОБА_2 .

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. В обґрунтування заяви зазначала що вона є спадкоємицею за заповітом складеного її бувшим чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у виді квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності. З моменту одруження а саме з 2008 року, вона проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 в її квартирі АДРЕСА_2 . В подальшому шлюб офіційно було розірвано, але вони продовжували проживати разом. Після смерті ОСОБА_3 саме вона займалася його похованням. Звернувшись до нотаріуса з питань отримання свідоцтва про право власності за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Оскільки вона проживала постійно зі спадкодавцем з 2008 року по день його смерті, просить суд встановити факт її спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 .

Заявник в судовому засіданні повністю підтримала свої вимоги та пояснила, що з травня 2008 року вона проживала з ОСОБА_3 однією родиною. В 2001 році ОСОБА_3 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , але він в ній ніколи не жив оскільки проживав разом з нею за її адресою. В останні роки ОСОБА_3 дуже хворів, та потребував стороннього догляду. Вона доглядала за ним, лікувала його до останнього дня. В серпні 2018 року, ОСОБА_3 склав на неї заповіт в якому заповів їй все належне йому майно. Оскільки вона проживала разом з ОСОБА_3 , вела з ним спільне господарство, то вважала що вона фактично прийняла спадщину, але коли звернулася до нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, у зв`язку з пропуском строку звернення та відсутністю підтвердження спільного проживання. Просить суд встановити факт постійного проживання її разом з ОСОБА_3 .

Представник зацікавленої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, вирішення питання покладає на розгляд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно заповіту від 29 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Демко М.Л., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_1 все належне йому майно, що буде належати йому на день його смерті. ( а.с.5)

АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 9 серпня 2011 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В. ( а.с.6)

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по що Лівобережним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецький області, 26 листопада 2018 року, було зроблено відповідний актовий запис № 1999.

Згідно довідки Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб № 04-10-5053 від 29 липня 2019 року, ОСОБА_3 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 26 лютого 2013 року по 8 липня 2019 року. ( а.с.9)

Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Куркчі Г.І. від 8 липня 2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у відкритті спадкової справи після смерті колишнього чоловіка ОСОБА_3 у зв`язку зі спливом строку встановленого для прийняття спадщини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона знає родину ОСОБА_5 ще з 2002 року. Її родина та родина ОСОБА_6 , проживали разом в одному будинку. В подальшому в 2007 році, їх гуртожиток було розселено та вони разом отримали квартири в будинку АДРЕСА_3 де проживають до теперішнього часу. Також пояснила, що ОСОБА_3 , вона знає як чоловіка заявниці ОСОБА_6 . Вона навидь не здогадувалася, що вони розлучені, оскільки на протязі з 2002 року вони постійно проживали разом, вели спільне господарство. Також пояснила, що ОСОБА_3 останній рік перед смертю, дуже хворів, в нього була онкологія. Саме ОСОБА_1 доглядала за ним, лікувала його а потім займалася похованням.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_1 в одному будинку. Знає добре родину заявниці, оскільки їх діти товаришують. На протязі всього часу проживання, приблизно з 2007 року, ОСОБА_3 проживав разом з ОСОБА_1 однією родиною в будинку АДРЕСА_3 . Вона навидь не думала що вони розлучені. Приблизно два три рази на місяць, вона заходила к ОСОБА_1 в гості. Їй було відомо, що ОСОБА_3 тяжко хворіє, він навидь якийсь час перед смертю, взагалі лежав, не вставав. Похованням займалася саме ОСОБА_1 .

Згідно ст.. 1220 ч.2 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1270 ч1 ЦК України, передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.. 1268 ч.3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом строку встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї .

Як було встановлено в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 з 2008 року по день його смерті, тоб то по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 59115124 від 23 січня 2020 року, інформація після померлого ОСОБА_3 , в спадковому реєстрі відсутня. ( а.с.46)

Згідно листа приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області № 37/01-16 від 22 січня 2020 року, ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори 8 липня 2019 року із заявою про прийняття спадщини до майна померлого ОСОБА_3 але у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, та не підтвердженням факту фактичного прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено у відкритті спадкової справи. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З огляду на наведені вище письмові докази, покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1 з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , т.т. по день відкриття спадщини проживала разом з ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 .

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 315, 319, ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, зацікавлена особа : Маріупольська міська рада - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з травня 2008 року по день його смерті, в квартирі АДРЕСА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: