Провадження № 2/641/168/2020 Справа № 641/3935/19
27 лютого 2020 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого- судді Григор`єва Б.П.
при секретарі - Максимовій Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням заняття її з державної реєстрації, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулась до суду з позовом в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просила суд: визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власницею 34/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться у АДРЕСА_1 . Власником іншої частини будинку є ОСОБА_3 . Її частина будинку складається з однієї кімнати житловою прощею 13,4 кв.м, загальною площею 31,0 кв.м. у будинку зареєстровані вона та відповідач. Відповідач з моменту реєстрації у будинку ніколи не проживав. Йому належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_2 . Реєстрація відповідача у спірному житловому будинку перешкоджає їй повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження майном. В зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подав.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
Згідно відомостей про склад сім`ї наданої Адміністрацією Слобідського району Харківської міської ради 22.03.2019 року, зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_2 (брат).
Згідно свідоцтва про право на спадщину від 13.12.1994 року виданого державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори, зазначено, що ОСОБА_4 успадкувала після смерті ОСОБА_5 34/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали шлюб 31.08.2002 року, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».
Згідно акту від 22.04.2019 року підписаного ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який проживають за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку його особистих речей немає.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових правна нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 .
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-92цс15, викладена в Постанові від 27.05.2015 року, вказує, що передбачений ст. 391 ЦПК України спосіб захисту усунення перешкод власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.
Згідно статті 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати,
укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази суд прийшов до висновку, що відповідач порушує право позивача щодо користування та розпорядження своїм майном. Відповідач не є власником спірного житлового будинку, має у власності інший житловий будинок.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно зі ст. 11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.
При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені обґрунтовано, знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-78, 141, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 150, 156, 158 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 321, 386, 391 ЦК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , р.н. невідомий, адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: Б. П. Григор`єв