ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Харків

Справа № 634/946/20

Провадження № 22-ц/818/5001/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :

Позивач (заявник): ОСОБА_1 ,

Відповідач: Сахновщинська державна адміністрація Харківської області, Фермерське (селянське) господарство "Криниці",

Треті особи: Новочернещинська сільська рада Сахновщинського району Харківської області, Дубовогрядська сільська рада Сахновщинського району Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 серпня 2020 року, постановлену суддею Зимовським О.С.,

у цивільній справі за заявою представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом про визнання протиправним та скасування розпоряджень Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області та визнання права оренди земельних ділянок в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправними та скасувати розпорядження першого заступника голови Сахновщинської районної держадміністрації Харківської обл. Кравець В.І. та визнати за позивачем право оренди земельної ділянки площею 53,7273 га (кадастровий номер :02:000:1010) із земель внутрішньогосподарського резервного фонду реформованого КСП ім. Чапаєва, розташовану за межами населених пунктів на території Новочернещинської сільської ради згідно договору оренди земельної ділянки від 29.12.2017 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк дії вищезазначеного договору та замінити орендаря в Договорі на ОСОБА_1 та визнати за позивачем право оренди земельної ділянки площею 72,2742 га (кадастровий номер :01:000:0767…0780) із земель не витребуваних часток (паїв) реформованого КСП «Победа», розташовану на території Дубовогрядської сільської ради, згідно договору оренди земельної ділянки від 29.12.2017, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 на строк дії договору, замінивши орендаря.

Представником позивача ОСОБА_2 до суду була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме:

на земельні ділянки з кадастровим номером :02:000:1010, 324882500:01:000:0769, :01:000:0772, :01:000:0775, :01:000:0778, :01:000:0767, :01:000:0770, :01:000:0773, :01:000:0776, :01:000:0779, :01:000:0768, :01:000:0771, :01:000:0774, :01:000:0777, :01:000:0780, та заборонити вчинення реєстраційних дій щодо перетворення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками.

Просив заборонити СФГ «Криниці» розпоряджатись, змінювати цільове призначення земельної ділянки з кадастровими номерами :02:000:1010, :01:000:0767, :01:000:0770, :01:000:0773, :01:000:0776, :01:000:0768, :01:000:0771, :01:000:0774, :01:000:0777, :01:000:0769, :01:000:0772, :01:000:0775, :01:000:0778, :01:000:0779, :01:000:0780, здійснювати їх перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками;

заборонити земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки з кадастровими номерами :01:000:0767, :01:000:0770, :01:000:0773, :01:000:0776, :01:000:0779, :01:000:0768, :01:000:0771, :01:000:0774, :01:000:0777, :01:000:0780, :02:000:1500:01:000:0769, :01:000:0772, :01:000:0775, :01:000:0778, :01:000:0779, :01:000:0780.

В обґрунтування заяви, посилаючись на процесуальні норми, які регулюють питання щодо забезпечення позову, зазначав, що метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідачів, дії яких можуть перешкоджати позивачу користуватися належними йому земельними ділянками оскільки, СФГ «Криниці» згідно договорів оренди набула прав орендаря з можливістю користування земельними ділянками, проведенням будь-яких дій, пов`язаних з весняно-польовими роботами та посівом сільськогосподарських культур на земельних ділянках та передачу їх у суборенду, пошкодити або знецінити їх. Таким чином, шляхом забезпечення позову усуваються утруднення і неможливість виконання рішення суду. Зокрема, для недопущення передачі речових прав на земельні ділянки іншим особам адекватними заходами забезпечення є накладення на спірні земельні ділянки арешту та заборони вчинення реєстраційних дій щодо перетворення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками.

Тому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 серпня 2020 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 634/946/20 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі вчиняють дії, які можуть призвести до неможливості виконання майбутнього рішення у даній справі в разі задоволення позовних вимог, а також виходячи з того, що спір має нематеріальний характер і накладення арешту на земельні ділянки не впливає на можливість виконання рішення суду, вказані позивачем заходи забезпечення позову є неспівмірними із позовними вимогами. Крім того, заборона відповідачу розпоряджатись земельними ділянками перешкодить його господарській діяльності, за умови, що суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не в повній мірі виконав вимоги процесуального законодавства.

В обґрунтування скарги посилається на те, що на право оренди земельної ділянки, як на майнове право, належне орендарю, може бути накладено арешт у виконавчому провадженні.

Зазначає, що спір у даній справі виник з приводу вищевказаних земельних ділянок, на які позивач просив накласти відповідні заходи забезпечення позову, тому доводи суду щодо неспівмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами безпідставні, оскільки в позовній заяві розглядається питання про визнання права оренди земельних ділянок в порядку спадкування за законом та повернення ділянки. Крім того, предметом спору також є рішення Сахновщинської РДА в частині погодження технічної документації її надання у довгострокову оренду земельної ділянки, на яку позивач просить накласти арешт.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Ф(С)Г «Криниці» просив залишити скаргу без задоволення, оскільки вона є безпідставною та необґрунтованою, а ухвалу без змін. Вказує, що погоджується з правовим обґрунтуванням оскаржуваної ухвали суду, з огляду на звернення позивача з позовом немайнового характеру та неспівмірності заявлених позивачем заходів забезпечення позову позовним вимогам.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та завчасно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

20 листопада 2020 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи про відкладення розгляду справи з посиланням на карантин, установлений постановою Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року за №211.

Так, 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731 - ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Згідно з вказаним Законом пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540 - IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20 - денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Так, у клопотанні від 20 листопада 2020 року представник позивача не наводить які саме обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, не дали можливості брати участь у судовому засіданні позивачу чи її представнику. У клопотанні також не міститься причин неможливості участі у судовому засіданні позивача, та неможливості подання ним будь-яких доказів чи пояснень письмово задля дотримання карантинних заходів.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позов заявлено щодо визнання протиправними та скасування розпорядження Сахновщинської райдержадміністрації та визнання за позивачем права оренди земельних ділянок в порядку спадкування за законом.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову, в тому числі шляхом заборони іншим особам вчиняти певні дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, тобто, не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову, а суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, отже, вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів та врахувавши, що вказаний спосіб забезпечення є неспівмірним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність необхідності забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявлені позовні вимоги мають майновий характер, що не виключає можливості застосування заходів забезпечення позову, проте, вказані доводи не відповідають положенням чинного законодавства та ґрунтуються на його невірному тлумаченні стороною позивача, оскільки позовні вимоги, як немайнові, не підлягають вартісній оцінці і заявлені без вимоги застосування наслідків. Посилання на постанову Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі №149/1120/19 не має правового значення для вирішення даної справи, оскільки у вказаній постанові розглянуті інші правовідносини.

Разом із тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, що не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив задовольнити позовні вимоги, які мають немайновий характер, а тому доводи заявника, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними, оскільки у випадку задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню. Такий захід забезпечення позову, як заборона здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно неспівмірний з предметом позову, яким є визнання протиправними та скасування розпоряджень і визнання права оренди.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що незастосування вказаних у заяві представника позивача заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, оскільки він є необґрунтованим видом забезпечення позову у справі з огляду на те, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 24 листопада 2020 року