Справа № 347/1274/20
Провадження № 2/347/532/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря Лазорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Городянська сільська рада, Косівського району, Івано-Франківської області про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Городянська сільська рада, Косівського району, Івано-Франківської області про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка в справі ОСОБА_2 була зареєстрована в будинку, який належить йому та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично відповідачка не проживає у вказаному, належному йому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 17.01.2017 року. Даний факт підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 101 від 06 липня 2020 року, виданою Городянеькою сільською радою.

Позивач вважає, що відповідачка ОСОБА_2 повинна бути визнана судом такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки фактично не проживає в ньому та повинна бути знятою з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Обставина непроживання ОСОБА_2 у житловому будинку понад один рік, без поважних причин, підтверджується вказаними у позовній заяві доказами. Будь-якої домовленості про збереження за Відповідачем житлової площі за період її непроживання не існує.

А тому, просить визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати Городянську сільську раду зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи без його участі. Вимоги позову підтримує та просить задоволити.

Представник третьої особи Городянської сільської ради Косівського району в судове засідання не з`явився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи без його участі, Позовні вимоги підтримують.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила.

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач була повідомлена про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 27.11.2020 року про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає вимоги позову такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав:

Як вбачається із долученої до матеріалів справи довідки Городянської сільської ради, за № 101 від 06.07.2020 року (а.с.9) виданої позивачу в справі ОСОБА_1 до складу його сім`ї входять і зареєстровані , в тому числі відповідачка в цій справі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 17.01.2017 року в с.Город не проживає.

Позивач в справі, ОСОБА_1 в підставу заявлених ним позовних вимог до матеріалів справи долучив копію заповіту посвідченого секретарем виконкому Городянської сільської ради від 30.01.1995 року, за яким ОСОБА_3 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів ОСОБА_1 (а.с.7) а також долучив свідоцтво про право власності видане 12.01.1989 року Косівською районною радою, із якого вбачається що 1/5 частина будинковолодіння, житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 .

Таким чином із вищевказаного свідоцтва про право власності (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_3 належала тільки 1/5 частина будинковолодіння колгоспного двору, в АДРЕСА_1 . Відомості про інших співвласників позивачем суду не надано.

Долучена до матеріалів справи копія заповіту посвідченого секретарем виконкому Городянської сільської ради від 30.01.1995 року, за яким ОСОБА_3 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів ОСОБА_1 (а.с.7) не підтверджує права власності позивача на вказане будинковолодіння чи його частину, оскільки таким документом являється свідоцтво про прийняття спадщини, яке суду ОСОБА_1 не надано.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України гарантовано право громадянина на житло, відповідно до якого ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1, 2статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Норми статті 391 ЦК України надають власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, саме власник будинковолодіння може звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в ньому.

Тобто особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку, за позовом власника цього житлового будинку , яким позивач в справі на даний час не являється, а саме документів в підтвердження факту належності позивачу ОСОБА_1 будинковолодіння, що в АДРЕСА_1 на праві власності останній не надав.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення. Невизнання або оспорювання.

Тобто правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушена), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, суд повинен установити, чи були порушенні (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорюванні права свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

На обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається тільки на те, що він вважає себе власником будинковолодіння на підставі посвідченого в його користь заповіту (а.с.7) спадкодавця ОСОБА_3 , якому згідно свідоцтва про право власності ( а.с.8) належало 1/5 частина будинковолодіння (колгоспного двору).

Відомості про прийняття спадщини за долученим до матеріалів справи заповітом (а.с.7) позивачем суду не надано.

Окрім того саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач не довів, жодного акту обстеження будинковолодіння складеного депутатом сільської ради на підтвердження відсутності відповідачки за місцем її реєстрації до матеріалів справи не долучено.

Таким чином суд вважає, що належні та допустимі докази на підтвердження не проживання відповідачки без поважних причин більше шести місяців, відсутні.

Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, ОСОБА_1 не є власником (співвласником) будинковолодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , доказів, щоб свідчили про те що реєстрація відповідачки ОСОБА_2 до вказаного будинковолодіння, порушуються його права суду не надано та судом не встановлено обставин, за яких відповідач втратила право користування вказаним житловим приміщенням, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі ст. ст. 71- 72, 107 Житлового Кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Городянська сільська рада, Косівського району, Івано-Франківської області про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І.Крилюк