Справа № 265/1046/13-ц
Провадження № 4-с/265/12/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

02 березня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Адамова Т. С., розглянувши скаргу представника боржника ОСОБА_1 , що діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на дії державних виконавців Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління та скасування постанови від 26.04.2019 року про накладення штрафу, зацікавлені особи: Лівобережний відділ ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

28 лютого 2020 року представник боржника ОСОБА_1 , діюча від імені та в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності, звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із скаргою на дії державних виконавців Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Бутузової К.В. та Олєйник Л.І. Просила поновити строк для подання скарги до суду, визнати дії державних виконавців неправомірними та скасувати постанову від 26.04.2019 року державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Бутузової К.В., в рамках виконавчого провадження ВП № 37689051 по виконавчому листу № 2/265/745 виданому 11.04.2013 року про накладення штрафу у розмірі 30% від суми заборгованості 62930,51 гривень зі сплати аліментів, а саме: 18879,15 гривень за період з 11.11.2016 року по 01.04.2019 року боржнику ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали поданої скарги, вважаю, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на наступне.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно зі ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом № 1404-VIII, згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує аналогічні правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18 грудня 2019 року у справі №344/21436/18 (провадження № 14-596цс19), від 21 серпня 2019 року у справі №381/2126/18 (провадження № 14-324цс19), від 11 вересня 2019 року у справі № 925/138/18 (провадження № 12-74гс19), від 02 жовтня 2019 року у справі №753/22823/18-ц (провадження № 14-425цс18), від 16жовтня 2019 року у справі №1940/1957/18 (провадження № 11-608апп19) та від 19 лютого 2020 року у справі № 382/389/17 (провадження № 11-1009апп19).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Застосовуючи аналогію закону, слід дійти висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою, що підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

При цьому суд зазначає, що для розгляду цього спору позивач має право звернутися до Донецького окружного адміністративного суду за адресою: 84122, м. Словянськ Донецької області, вул. Добровольського, 1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 3, 63, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 19, 186, 260, 263 , суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою представника боржника Леонової Ганни Олександрівни, що діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на дії державних виконавців Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління та скасування постанови від 26.04.2019 року про накладення штрафу, зацікавлені особи: Лівобережний відділ ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та ОСОБА_3 .

Роз`яснити заявнику та його представнику, що розгляд вищевказаної скарги належить до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду, який знаходиться за адресою: 84122, м. Слов`янськ Донецької області, вул. Добровольського, 1.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.С. Адамова