Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/97/20
Провадження №: 2/332/485/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалпегіної О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Хіміч С.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

16 січня 2020 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

21.01.2020 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК (у редакції на час відкриття провадження у справі) призначене підготовче судове засідання.

Сторони, повідомлені про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явились, надали заяви про розгляду справи у їх відсутності.

В обґрунтування пред`явлених вимог ОСОБА_1 у позовній заяві та заяві про розгляд справи у її відсутності зазначила, що з 05.08.2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з матір`ю та після розірвання шлюбу залишиться з нею. Шлюбні відносини з ОСОБА_2 остаточно припинені у листопаді 2019 року у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння. Непорозуміння у стосунках призвели до взаємного відчуження та втрати почуттів любові один до одного. На теперішній час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Спору з приводу місця проживання неповнолітнього сина та розподілу майна у подружжя немає. Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Відповідач також надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, у якій. позов про розірвання шлюбу визнав, зазначив про неможливість збереження родини та примирення між ним та позивачем. Спір про поділ майна, місце проживання сина, який на теперішній час проживає із позивачем, відсутній. Шлюбні відносини припинені подружжям у листопаді 2019 року.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки відповідачем у цій справі подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Судом під час розгляду справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 05.08.2006 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 385 (а.с. 8).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 9).

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені у листопаді 2019 року. З вказаного часу сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть.

Неповнолітній син проживає з позивачем. Спору з приводу місця проживання дитини, участі у його вихованні на час розгляду справи судом у сторін немає.

Причиною припинення шлюбних відносин є відсутність порозумінь у стосунках, несумісність характерів, що стало причиною сварок та скандалів, взаємного відчуження подружжя та втрати почуттів любові і поваги один до одного.

За час окремого проживання жоден з подружжя не здійснив дій щодо збереження сім`ї. Більш того, кожен з них заявив про необхідність розірвання шлюбу, неможливість примирення між ними.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку буде суперечити їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини.

Сторони також зазначили, що спір з приводу розподілу спільного майна подружжя в них відсутній.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_4 та збереження їх сім`ї неможливе, суперечить як інтересам кожного з них, так і інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. За таких обставин є підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач виявила бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_4 ».

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 420,40 грн., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, інші 50 % судового збору в розмірі 420,40 грн. повертаються позивачеві з державного бюджету.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 105, 112 СК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 05 серпня 2006 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 385, розірвати.

Після набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили позивачу ОСОБА_1 на її прохання залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) з Державного бюджету судовий збір у розмірі у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., сплачений згідно квитанції № 0.0..1 від 14.01.2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.02.2020 року.

Суддя О.Л.Шалпегіна