Справа № 477/2310/14-ц
Провадження № 4-с/477/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

судді Семенової Л.М.,

при секретарі судових засідань Сірюк С.В.,

за участю:

скаржника Джигринюк Ю.А.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , участь якого забезпечена шляхом відеоконференції,

представника ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» в особі філії - Грицик А.П., участь якого забезпечена шляхом відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій він просив скасувати постанову державного виконавця Митць Т.В. Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області при відкритті виконавчого провадження №5948952.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що постанова державного виконавця від 09 липня 2019 року, якою відкрито виконавче провадження №59489452 на виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 вересня 2016 року у цивільній справі 477/2310-14-ц за позовом ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, не відповідає прийнятому судом рішенню та даним щодо особи стягувача, зокрема у постанові невірно викладено рішення суду (його резолютивну частину) та замість звернення стягнення на майно зазначено про стягнення боргу в сумі 277 562, 31 грн.; також в постанові зазначено інформацію про адресу стягувача, яка суперечить фактичній. За вказаного просить визнати неправовірними дії державного виконавця при відкритті виконавчого провадження та скасувати вище вказану постанову.

Також просив про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа у наведеній справі, в чому судом відмовлено в його ухвалі від 01 листопада 2019 року (а.с. 15).

Представник ОСОБА_1 вимоги скаржника підтримав з доводів, що викладені у скарзі, а також письмових поясненнях, що надані суду 10.12.2019 року. Вказував, що постанови державного виконавця, якими внесено зміни до постанови про відкриття виконавчого провадження не є такими, що відповідають вимогам абзацу 3 ч.3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», якою дозволено виправлення лише граматичних чи арифметичних помилок у постанові. Допущені помилки не відповідають природі таких помилок, а стосуються невірного визначенню предмета виконання та даних про сторону виконавчого провадження, зокрема адресу розташування. Більш того, вказує, що прийнятими постановами про виправлення помилки внесені виправлення не до постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2019 року, а в постанови від 01.11.2019 та 04.11.2019 року, які не існують взагалі. Вказує, що дані помилки фактично призведуть до неналежного виконання рішення суду, та потягнуть порушення прав ОСОБА_1 як боржника, з якого вчинятимуться стягнення чи звернення на майно.

ОСОБА_1 доводи та вимоги свого представника підтримав. Просив про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2019 року ВП №59489452.

Вітовський районний відділ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) свого представника до суду не направив. В свій заяві від 02.03.2020 року просив про розгляд скарги за відсутності їх представника на підставі наявних у справі доказів. У своїй заяві від 04.11.2019 року Вітовський РВ ДВС просив закрити провадження за даною скаргою, посилаючись на відсутність предмету спору у зв`язку з прийняттям 01.11.2019 року державним виконавцем про виправлення помилки, що була допущена у постанові про відкриття виконавчого провадження.

ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» направив до суду заперечення на скаргу ОСОБА_1 (а.с. 47), та також посилався на відсутність тих порушень, на які вказував ОСОБА_4 у зв`язку з прийнятими державним виконавцем постановами про виправлення помилок щодо викладення резолютивної частини рішення суду та адреси стягувача у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Представник ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» підтримав позицію щодо відмови в задоволенні скарги. Вказував, що помилки, на які посилається ОСОБА_1 хоч і мали місце, але були виправлені державним виконавцем самостійно, тому предмет спору відсутній. Стосовно помилок у постановах від 01.11.2019 року та 04.11.2019 року щодо дати постанови про відкриття виконавчого провадження, то в електронній формі постанови є вірними, ними фактично внесено зміни до постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2019 року.

Дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що остання підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимоги за скаргою ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Згідно положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

09.07.2019 року державним виконавцем Вітовської РВ ДВС прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення суду відповідно до виданого виконавчого листа. В той же час резолютивна частина виконавчого документа в постанові викладена не у точній відповідності із виконавчим документом. Замість здійснення виконавчих дій зі звернення стягнення на нерухоме майно, постанова містить дії зі стягнення грошових коштів, тим більше у розмірі, що не відповідає сумі заборгованості, що встановлена рішенням суду та на погашення якої звернуто стягнення на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 .

Окрім того, невірно зазначено адресу стягувача.

Тобто постанова державного виконавця від 09.07.2019 року у справі ВП №59489452 не відповідає вимогам ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження»

Як вказує ОСОБА_1 та з цим погоджується суд, невідповідність резолютивної частини рішення у постанові державного виконавця призведе до інших заходів примусового виконання, тобто у неналежний спосіб, а невірне зазначення адреси стягувача може порушити право стягувача зі здійснення дій щодо прийняття належного виконання, та тим самим поставить під загрозу можливість боржника здійснити належне погашення боргових зобов`язань.

Прийнятими постановами державного виконавця від 01 листопада 2019 року та 04 листопада 2019 року про виправлення помилок фактично не усунуто невідповідності постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09 липня 2019 року (ВП №59489452), адже самі ці постанови (від 01.11.2019 року та від 04.11.2019 року) містять помилки щодо процесуального документу, до якого вносяться такі виправлення, а тому, фактично, не усувають предмету спору.

За національним законодавством стадія виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду справи та саме на суд, який ухвалив рішення, покладено обов`язок контролю за його виконанням.

Повне виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, про що звертає увагу Конституційний Суд України (абзац другий п. 3 мотивувальної частини рішення КС України № 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року).

Право на отримання кінцевого результату є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина судового розгляду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

Відповідно до норм ЗУ «Про виконавче провадження», за оскаржуваною постановою (від 09.07.2019року) передбачається інший законодавчо визначений комплекс дій, ніж має бути здійснений на виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 26 вересня 2016 року, що безумовно тягне порушення прав боржника та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Стосовно визнання дій державного виконавця неправомірними, то ОСОБА_1 вважає, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені ЗУ «Про виконавче провадження». В той же час, приймаючи постанову державний виконавець, хоча і допустив вище вказані помилки, але такі не можна віднести по суті до порушень, що свідчать про неправомірність дій.

Враховуючи наведене, керуючись ст.447 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (нині Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) від 09 липня 2019 року при відкритті виконавчого провадження №59489452 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова