Провадження № 2/761/2063/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в залі суду в м. Києві у заочному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої донецької державної нотаріальної контори, третя особа: Прокуратура Донецької області, про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Першої донецької державної нотаріальної контори(далі - відповідач), третя особа: Прокуратура Донецької області (далі - третя особа),у якому просив суд скасувати арешт з нерухомого майна, а саме, машиномісця АДРЕСА_1 та квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що маючи намір відчужити належну позивачу квартиру, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з метою посвідчення договору купівлі-продажу, у чому було відмовлено у зв`язку з наявністю в реєстрі заборони на відчуження всього майна позивача. У подальшому було з`ясовано, що підставою виникнення обтяження є постанова Прокуратури Донецької області від 12.04.2002 року серія та номер 1773 166, до якої позивач жодного відношення немає. Отримати копію такої постанови не вдалося, оскільки документи знаходяться на тимчасово непідконтрольній Україні території м. Донецька. Так як вищезазначеною постановою порушено права позивача як власника квартири та машиноміся, ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явився, його представник через канцелярію подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглядати справу без участі сторони позивача.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у матеріалах справи наявні заяви про розгляду справи без їх участі.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів(ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 30.08.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено її судовий розгляд.

Суд, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлені наступні обставини справи.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (Номер інформаційної довідки: 113896661 від 13.02.2018р.) вбачається, що підставою виникнення арешту машиномісця АДРЕСА_1 та квартири за адресою: АДРЕСА_2 є постанова Прокуратури Донецької області від 12.04.2002р. серія та номер 1773 166, опис предмета обтяження - все майно (а.с. 10-16).

Листом Прокуратури Донецької області від 16.09.2016р. №15-19-4937-13 було повідомлено, що надати інформацію щодо обмежень у розпорядженні нерухомого майна ОСОБА_1 не є можливим, оскільки всі облікові матеріали, наглядові провадження, кримінальні провадження, тощо, які знаходилися у провадженні слідчого апарату прокуратури області, залишились в адміністративній будівлі на тимчасово неконтрольованій Україною території м. Донецька, в зв`язку з чим доступ до вказаних матеріалів відсутній (а.с. 17).

Як вбачається із постанови Київського районного суду м. Донецька від 7 квітня 2003 р., вироком Київського районного суду м. Донецька від 6 березня 2003р. ОСОБА_1 по ст.ст. 191 ч. 5, 15 ч. 2, 191 ч.1 5 366 ч. 2 КК України був виправданий за відсутності в його діях складу злочину. У даній постанові зазначено, що у процесі досудового слідства слідчими органами були прийняті міри до можливої конфіскації майна - було накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме: автомобіль ВАЗ 21099 та автомобіль ВАЗ 21053. Зазначеною постановою від 07.04.2003 року знято арешт, зокрема, із вказаних автомобілів (а.с. 18).

Також судом встановлено, що вказане машиномісце зареєстровано за позивачем 31.01.2018 року, а квартира - 30.01.2018 року.

Як вказує позивач, наявність вищевказаного арешту перешкоджає йому в повному обсязі реалізувати своє право власності та розпоряджатись своїм майном, в тому числі відчужувати.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

В свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд.

Даючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням встановлених судом обставин, беручи до уваги, що постановою Прокуратури Донецької області було накладено арешт на квартиру та машиномісце, які належить позивачу, при цьому, законодавчі підстави його існування на даний час не встановлені, існування арешту перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право власності, суд приходить до висновку, про наявність підстав для скасування арешту, накладеного на нерухоме майно, а саме, машиномісце АДРЕСА_1 та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , на підставі постанови серії та номер 1773 166 Прокуратури Донецької області від 12.04.2002 року та, відповідно, задоволення позову в повному обсязі.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 2-5,12-13, 19, 76-92, 95, 141, 187, 211, 223, 258-259, 264-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»,суд, -

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Першої донецької державної нотаріальної контори, третя особа: Прокуратура Донецької області, про зняття арешту з майна, - задовольнити повністю.

Скасувати арешт, накладений на нерухоме майно, а саме, машиномісце АДРЕСА_1 та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови серії та номер 1773 166 Прокуратури Донецької області від 12.04.2002 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Перша донецька державна нотаріальна контора, , адреса: Донецька обл., м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, буд. 111.

Третя особа: Прокуратура Донецької області, , адреса: м. Маріуполь, вул. Університетська, 6.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

Повний текст рішення виготовлено 29.01.2020року