Справа № 639/510/20
Провадження № 2-о/639/26/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря Чубенко О.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шеметова Ольга Володимирівна, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою, яка в подальшому була уточнена, в якій просить встановити факт належності свідоцтва про право на спадщину по закону від 08.04.1977 року, виданого державним нотаріусом П`ятої ХДНК ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помилково зазначено в свідоцтві про право на спадщину по закону як ОСОБА_4 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його мати ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.02.2007 року вона заповіла заявнику ОСОБА_1 , все своє майно. Заповіт було посвідчено державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Карташовою С.І. та зареєстровано в реєстрі за № 3-355.

Після смерті матері, у встановлений законом строк заявник звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шеметової О.В. з відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус роз`яснила мені, що видача свідоцтва про право на спадщину не можлива, так як у свідоцтві про право на спадщину по закону від 08.04.1977 року, виданому державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Прохоровою К.Г. по-батькові його матері було помилково вказано як « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 », що ставить під сумнів належність вказаного свідоцтва його матері.

Таким чином заявник не може оформити свої спадкові права після смерті матері, ОСОБА_3 , на Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, за адресою: АДРЕСА_1 без встановлення факту належності останній свідоцтва про право на спадщину по закону від 08.04.1977 року, виданого державним нотаріусом п`ятої Харківської державної нотаріальної контори Прохоровою

К.Г.

Внесення виправлення до вказаного вище свідоцтва про право на спадщину є неможливим. Зазначена помилка виникла в зв`язку з перекладом документів з російської на українську мову.

На підставі викладеного заявник і був вимушений звернутися до суду з даною заявою.

Заявник та його представник, в судове засідання не з`явилися, остання надала суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просила провести без їх участі.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляді справи без участі заінтересованої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.07.1950 року.(а.с.25)

24.08.1952 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, про що зроблено відповідний запис за № 152, в наслідок чого прізвище ОСОБА_7 було змінено на ОСОБА_9 . (а.с. 25)

Згідно свідоцтва про спадщину від 08.04.1977 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Прохоровою К.Г., зареєстровано в реєстрі під №882, ОСОБА_3 отримала у спадщину половину будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 . (а.с.6)

21.02.2007 року ОСОБА_3 було складено заповіт, який посвідчений державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Карташовою С.І., зареєстровано в реєстрі за №3-355, де вона все своє майно, де б таке не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день її смерті та на що вона за коном буде мати право заповіла своєму синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.7)

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.01.2015 року, по батькові померлої вказано, як ОСОБА_6 . (а.с.5)

Отже, судом встановлено, що у свідоцтві про право на спадщину по закону від 08.04.1977 помилково було зазначено по батькові спадкоємицю ОСОБА_3 , як « ОСОБА_5 », дана помилка виникла внаслідок невірного перекладу з російського мови на українську.

В відповіді приватного нотаріуса Шеметовою О.В. зазначено, що 05 липня 2015 року нею була заведена спадкова справа за № 8/2015 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за зверненням ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини, та в поданих документах було виявлено розбіжність в написанні українською мовою по батькові власника майна (заповідача), а саме в заповіті, так само як і в свідоцтві про смерть « ОСОБА_6 », а в правовстановлюючому документі « ОСОБА_5 », без додаткових уточнюючих персональних даних даної особи. У зв`язку з чим, було рекомендовано звернутися до суду за встановленням факту, що має юридичне значення належності правовстановлюючого документу померлій особі. (а.с. 14)

Відповідно до ч.1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.6 ч.1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У відповідності до ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Аналізуючи вищенаведені письмові докази, суд приходить до висновку про доведеність заявником того факту, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого 08.02.1977 року державним нотаріусом державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Прохоровою К.Г., зареєстрованого в реєстрі за №3-882.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 13, 263, 265, 293, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 08.02.1977 року державним нотаріусом державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Прохоровою К.Г, зареєстрованого в реєстрі за №3-882.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 1 МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл. від 30.03.1999, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шеметова О.В., місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 28.02.2020.

Суддя С.О. Рубіжний