Справа №443/693/17
Провадження №4-с/443/8/20
УХВАЛА

судового засідання

19 листопада 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Дадак Ірини Володимирівни, яка полягає у відмові від виконання виконавчого документу,

встановив:

Суть скарги та позиції учасників судового провадження.

ОСОБА_1 (особа, яка подала скаргу) подала до суду скаргу на бездіяльність державного виконавця Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Дадак Ірини Володимирівни, яка полягає у відмові від виконання виконавчого документу, в якій просить:

визнати бездіяльність державного виконавця Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Дадак І.В. щодо відмови від виконання судового рішення та повернення виконавчого документа, виданого Жидачівським районним судом Львівської області 23.06.2020 у справі №443/693/17, стягувачу без прийняття до виконання незаконною;

визнати повідомлення державного виконавця Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Дадак І.В. від 30.06.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання незаконним та скасувати його;

зобов`язати державного виконавця Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Дадак І.В. повторно розглянути питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Жидачівським районним судом Львівської області 23.06.2020 у справі №443/693/17, та прийняти відповідне процесуальне рішення;

зобов`язати державного виконавця Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Дадак І.В. не пізніше наступного дня з моменту одержання ухвали повідомити суд і заявника про її виконання;

зобов`язати державного виконавця Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Дадак І.В. надіслати їй копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги заявниця покликається на те, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області у справі №443/693/17 від 27.12.2018 ухвалено її позов задовольнити частково. Скасувати наказ ДО «Комбінат Троянда» №54 від 22.05.2017 «Про проведення службової перевірки» так наказ №57 від 31.05.2017 «Про внесення змін до наказу №54 від 22.05.2017». Стягнути з ДО «Комбінат Троянда» на її користь 2 000,00 грн моральної шкоди та 640,00 грн сплаченого судового збору, а також 640,00 грн судового збору на користь держави. В решті позову відмовлено. Постановами Львівського апеляційного суду від 06.06.2019 та Верховного суду від 23.12.2019 це рішення залишено без змін. 23.06.2020 Жидачівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист, який вона 25.06.2020 звернула до примусового виконання, однак супровідним листом Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) від 30.06.2020 їй скеровано повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання. Така відмова державного виконавця Дадак І.В. належним чином не мотивована та ґрунтується на довільному тлумаченні норм матеріального права. Застосований судом у справі спосіб захисту порушеного права містить чіткі зобов`язання відповідача щодо виконання судового рішення, ознаки двозначного трактування змісту у тексті судового рішення відсутні. У той же час зазначення судом конкретних заходів примусового виконання у самому рішенні призвело б до втручання суду у дискреційні повноваження державного виконавця. Рішення суду у справі №443/693/17 від 27.12.2018 добровільно не виконано, внутрішні документи з питань праці у відповідність із судовим рішенням не приведено та вони відповідним наказом ДО «Комбінат Троянда» не скасовані. Відтак, подальше існування наказів, які не скасовані відповідачем на підставі судового рішення, надалі матимуть негативний вплив на виконання рішення про поновлення на роботі. Державним виконавцем формально повернуто виконавчий документ без виконання. Виконавчий лист містить вимогу немайнового характеру, чітке визначення дій, які слід вчинити боржнику та місце його знаходження.

Представником Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Дадак І.В. 22.10.2020 подано заперечення, в обґрунтування якого покликаючись на те, що обов`язковою вимогою при примусовому виконанні судових рішень органами державної виконавчої служби є наявність заходів примусового виконання таких. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 27.12.2018 скасовано наказ ДО «Комбінат Троянда» №54 від 22.05.2017 «Про проведення службової перевірки» так наказ №57 від 31.05.2017 «Про внесення змін до наказу №54 від 22.05.2017». Відповідно виконавчий лист №443/693/17 не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, а вказані накази є скасованими з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Повертаючи цей виконавчий лист державний виконавець Дадак І.В. діяла в межах законодавчо наданих повноважень, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Крім цього, суд не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки правомірності дії чи бездіяльності державного виконавця.

У судовому засіданні заявниця скаргу підтримала повністю та просить суд її задовольнити.

Представник заявниці скаргу підтримав повністю, покликаючись на викладені у ній обставини, та просить суд скаргу задовольнити.

Суд, вивчивши наведені у скарзі та запереченні аргументи, додані до них документи, а також матеріали цивільної справи №443/693/17, доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області у справі №443/693/17 від 27.12.2018 (Т.1 а.ц.с.242-249)., яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду 06.06.2019 (Т.2 а.ц.с.41-45) та постановою Верховного суду від 23.12.2019 (Т.2 а.ц.с.69-73) ухвалено позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Скасувати наказ ДО «Комбінат Троянда» №54 від 22.05.2017 «Про проведення службової перевірки» та наказ №57 від 31.05.2017 «Про внесення змін до наказу №54 від 22.05.2017». Стягнути з ДО «Комбінат Троянда» на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн моральної шкоди, 640,00 грн сплаченого судового збору, а також 640,00 грн судового збору на користь держави. В решті позову відмовлено.

23.01.2020 ОСОБА_1 подано до Жидачівського районного суду Львівської області заяву про видачу виконавчого листа (Т.2 а.ц.с.75-76).

23.06.2020 за рішенням суду у справі №443/693/17 видано виконавчий лист, про що свідчить наявна в матеріалах скарги його копія (а.с.9). У виконавчому листі зазначено «Суд вирішив: Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Скасувати наказ ДО «Комбінат Троянда» №54 від 22.05.2017 «Про проведення службової перевірки» та наказ №57 від 31.05.2017 «Про внесення змін до наказу №54 від 22.05.2017».

Заява ОСОБА_1 від 25.06.2020 свідчить про звернення з такою до Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) щодо примусового виконання цього виконавчого листа (а.с.8).

Відповідно до повідомлення старшого державного виконавця Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) від 30.06.2020 виконавчий лист №443/693/17 повернуто без прийняття до виконання з тих підстав, що у цьому виконавчому листі Жидачівський районний суд Львівської області встановив юридичний факт (скасувати накази ДО «Комбінат Троянда») при цьому не вказавши будь-яких заходів примусового виконання. Зазначені обставини виключають здійснення виконавчого провадження (а.с.10).

Нормативно-правові акти, якими керувався суд постановляючи ухвалу.

При вирішенні скарги на бездіяльність державного виконавця суд керувався Конституцією України, Цивільним процесуальним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження».

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією із основних засад судочинства, зазначеної у статті 129 Конституції України, та цивільного судочинства зокрема (частин 3 статті 2 ЦПК України), є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з приписами частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частина 3 статті 431 ЦПК України).

Нормою ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з положеннями частини 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Однією з вимог до виконавчого документа, передбаченої пунктом 5 частини 1 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» є зазначення у ньому резолютивної частини рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Статтею 10 Закону визначено заходи примусового виконання рішень, якими є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з вимогами пункту 7 частини 4 статті 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Суд погоджується з аргументами представника Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів), вважає такі належним чином обґрунтованими та мотивованими.

Так, державний виконавець перед прийняттям рішення про відкриття виконавчого провадження зобов`язаний перевірити чи відповідає виконавчий документ вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження». У разі виявлення невідповідності державний виконавець не наділений дискреційним повноваженням вирішувати питання приймати чи ні цей виконавчий документ, оскільки в силу наявності підстави, передбаченої частиною 4 статті 4 цього Закону, державний виконавець зобов`язаний повернути стягувачу виконавчий лист без прийняття його до виконання.

Проаналізувавши мотивувальну та резолютивну частини рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27.12.2018 у справі №443/693/17 суд зауважує, що судом констатовано наявність законних підстав, не спростованих відповідачем, для скасування оскаржуваних наказів та стягнення, у зв`язку з цим, на користь позивача відшкодування спричиненої моральної шкоди, а тому, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, позов визнано підставним та задоволено частково, зокрема в частині скасування наказу ДО «Комбінат Троянда» №54 від 22.05.2017 «Про проведення службової перевірки» та наказу №57 від 31.05.2017 «Про внесення змін до наказу №54 від 22.05.2017».

Суд вважає за необхідне звернути увагу особи, яка подала скаргу, на те, що принцип диспозитивності в розумінні ЦПК України (частини 1 статті 13) означає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві, зокрема, зазначена позовна вимога нематеріального характеру про скасування наказу ДО «Комбінат Троянда» №54 від 22.05.2017 «Про проведення службової перевірки» та наказу №57 від 31.05.2017 «Про внесення змін до наказу №54 від 22.05.2017», яку суд задовольнив повністю.

Резолютивна частина рішення суду від 27.12.2018 в частині скасування оскаржуваних наказів не містить зобов`язального характеру, який би покладав обов`язок на боржника (представника ДО «Комбінат Троянда») вчинити певні дії щодо скасування цих наказів. Судовим рішенням ці накази скасовано, відтак, з набранням вищевказаним судовим рішення законної сили, такі жодних юридичних наслідків для ОСОБА_1 не породжують.

З огляду на вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що повернення старшим державним виконавцем виконавчого листа без прийняття його до виконання вчинено відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (від 02 червня 2016 року №1404-VIII) та в межах її повноважень, рішенням Жидачівського районного суду Львівської області у справі №443/693/17 від 27.12.2018, яке набрало законної сили, скасовано наказ ДО «Комбінат Троянда» №54 від 22.05.2017 «Про проведення службової перевірки» так наказ №57 від 31.05.2017 «Про внесення змін до наказу №54 від 22.05.2017», і зазначене рішення суду, у цій частині, є категоричним і не містить зобов`язання вчинити певні дії, відтак поверненням виконавчого листа без прийняття його до виконання право заявника порушено не було, тому суд вважає, що взадоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 450, 451, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити в задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Жидачівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Дадак Ірини Володимирівни, яка полягає у відмові від виконання виконавчого документу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 ЦПК України складання повного тексту ухвали відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини ухвали строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Дата складення повного тексту ухвали 23 листопада 2020 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів