Справа № 304/1390/19 Провадження № 2/304/68/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2020 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ганька І. І.,
за участі секретаря судового засідання - Соханич Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/1390/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Порошківська сільська рада Перечинського району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстрації, -
позивач звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , та зняти з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №173907512 від 16 липня 2019 року та рішення Перечинського районного суду від 07 червня 2019 року у справі № 304/821/19 вона є власником будинку АДРЕСА_1 . У такому, крім неї, її дітей та брата, з 14 травня 2002 року зареєстрований, однак близько п`яти років вже не проживає, відповідач, який є її колишнім чоловіком (шлюб між ними розірвано рішенням Перечинського районного суду від 09 вересня 2014 року у справі № 304/1281/14-ц). Незважаючи на це, на її неодноразові прохання змінити реєстрацію на ту, що є його фактичним місцем проживання (остання відома їй адреса - АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 відповідав відмовою. Оскільки відповідач не є членом її сім`ї, його реєстрації у вказаному будинку створює їй як власнику перешкоди у реалізації нею прав володіння, користування та розпорядження майном, тому просить позов задовольнити.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України.
У судове засідання представник Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як третьої особи не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Правом власності, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 173907512 від 16 липня 2019 року ОСОБА_1 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а. с. 7).
Також встановлено, що у зазначеному будинку зареєстрований, однак з 2014 року фактично не проживає відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 , та довідками Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області (а. с. 11-14, 15, 16).
Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 набув право користування вказаним будинком як чоловік позивача, однак після припинення шлюбних стосунків із нею (рішення Перечинського районного суду від 09 вересня 2014 року у справі № 304/1281/14-ц), він є колишнім членом її сім`ї (а. с. 10).
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 383 цього Кодексу власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_2 як колишній член сім`ї позивача у житловому будинку АДРЕСА_1 відсутній більше року, при цьому його реєстрація створює перешкоди ОСОБА_1 як власнику вказаного будинку у здійсненні права користування та розпорядження ним, тому суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим будинком є обґрунтованим.
Що стосується вимог в частині зняття з реєстрації відповідача в будинку позивача, то суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, як роз`яснено в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов в частині зняття з реєстрації ОСОБА_2 в будинку позивача також підлягає до задоволення.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати.
На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316 ч. 1, 317 ч. 1, 319 ч. 1, 321 ч. 1, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 141, 258-259, 265, 263 ч. 4, 280-282 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , знявши його з реєстраційного обліку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.