Справа № 210/7229/19
Провадження № 2-о/210/15/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" лютого 2020 р. Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н.А., розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В обґрунтування заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно: 1/3 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло №Дз-299, яке видане 02 березня 02.03.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради, яке зареєстроване Криворізьким БТІ в реєстровій книзі №55П-194-194 .

Зазначає, що 19 листопада 2019 року звернулася до ОСОБА_3 державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки спадщину після її смерті вона прийняла фактично, оскільки відповідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року та ст. 549 Цивільного кодексу України від 18.07.1963 року, була зареєстрована разом із померлою матір`ю на день її смерті за однією адресою. Але постановою від 19.11.2019 року № 1480/0214/0231 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, посилаючись на те, що при огляді документів було виявлено, що документи, які б підтверджували факт родинних відносин між заявником, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , як між донькою та матір`ю, відсутні.

Окрім того, було виявлено, що у правовстановлюючому документі на вищевказану 1/3 частку квартири, що належала померлій, у свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданому 02.03.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради, зазначені наступні дані померлої - « ОСОБА_4 осія ОСОБА_5 », а у свідоцтві про смерть НОМЕР_2 , виданому 29 листопада 1994 року відділом РАГС виконкому Дзержинської районної у місті ради народних депутатів, а/з про смерть №1168 від 29.11.1994 року, зазначені дані померлої - як « ОСОБА_2 ». Таким чином неможливо підтвердити належність правовстановлюючого документу та самої 1/3 частки квартири саме померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 .

При цьому за даними спадкової справи, як зазначає державний нотаріус у постанові, будь-які інші спадкоємці в установлений законодавством строк із заявами про прийняття спадщини не зверталися та відповідно до даних, наданих відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, інші спадкоємці, які були б фактично зареєстровані разом із померлою на день її смерті за однією адресою, та як наслідок фактично прийняли спадщину - відсутні. Тому на підставі вищевикладеного для встановлення факту родинних відносин із померлою та встановлення факту належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу на 1/3 частку квартири по АДРЕСА_1 змушена звернутися до суду.

Заявник зазначає, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Красні Кошари Миколаївського району Одеської області. Померла ОСОБА_2 була її матір`ю, але на теперішній час первинне свідоцтво про народження заявниці не зберіглося. У серпні 2019 року вона звернулася із запитом до Миколаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо видачі повторного свідоцтва про народження. 28 серпня 2019 року заявниці було видане свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 із позначкою «запис поновлено». Тобто на теперішній час актовий запис про її народження не зберігся і підтвердити документально те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була її матір`ю неможливо.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 вона вийшла заміж та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». У 1978 році мати з Цілинограда (Казахська PCP) переїхала жити до заявниці із чоловіком у Кривий Ріг, і до самої смерті, у листопаді 1994 року, вона проживала із нами та в тому числі у 1994 році прийняла участь у приватизації житла, в якому ми всі разом були зареєстровані.

Крім того, щодо правовстановлюючого документу наголошує, що в свідоцтві про право власності на житло №Дз-299, виданому 02.03.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради, зазначені наступні дані співвласника 1/3 частки квартири по АДРЕСА_1 як « ОСОБА_2 », а у свідоцтві про смерть НОМЕР_2 , виданому 29 листопада 1994 року відділом РАГС виконкому Дзержинської районної у місті ради народних депутатів, a/з про смерть №1168 від 29.11.1994 року, зазначені наступні дані померлої - « ОСОБА_2 ». Вважає, що при оформленні свідоцтва про право власності було допущено технічну помилку і замість « ОСОБА_8 » було написано « ОСОБА_9 і ОСОБА_10 », але при цьому сенс імені не змінено, а прізвище « ОСОБА_6 » та по батькові « ОСОБА_5 » зазначені вірно.

Просить визнати факт родинних відносин між нею та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, як між дочкою та матір`ю. Встановити факт належності правовстановлюючого документі на квартиру (її частку) з адресою: АДРЕСА_1 - свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 02.03.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області.

Заявник ОСОБА_1 до початку судового засідання надала заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без її участі, вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив

Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За нормою ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами..

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті..

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК УКраїни).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_2 , про що відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, складено відповідний актовий запис № 1168 від 29.11.1994 року.

На підставі свідоцтва про право власності від 02.03.1994р. за №Дз-299, ОСОБА_11 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ії ОСОБА_5 належало домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.6).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 28.08.2019 року з позначкою «запис поновлено» вбачається, що ОСОБА_12 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Красні Кошари, Миколаївський район, Одеська область, про що зроблено актовий запис № 1. Також в даному свідоцтві в графі «батьки» зазначено -прочерк (а.с.7).

ОСОБА_11 , 1938 р.н. та ОСОБА_13 ,1939 р.н. уклали шлюб 1961 році, що вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 10.09.1961 р., актовий запис №1119 та після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.11.2019р. державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситник О.О. вбачається, що заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яка залишилась після смерті її матері ОСОБА_2 , 1912 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин заявнику необхідно для прийняття спадщини.

Згідно положень п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до відмітки в паспорті, ОСОБА_1 1939 р.н., дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 11.10.1943 року (а.с. 11).

Водночас, з постанови державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситник О.О. від 19.11.2019 р. вбачається, що майно, яке належало ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 , прийняла фактично, оскільки відповідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року та ст.. 549 ЦК України від 18.07.1963 року, була зареєстрована разом із померлою матір`ю на день її смерті за однією адресою (а.с.10). Тобто факт проживання померлої ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 не оспорюється.

Згідно свідоцтва про право власності від 02.03.1994р. за №Дз-299, ОСОБА_11 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належало домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.6).

Окрім того, в правовстановлюючому документі на вищевказану 1/3 частку квартири свідоцтво про право власності на житло №Дз-299, виданому 02.03.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів зазначено одного із власників як « ОСОБА_2 , проте в свідоцтві про смерть зазначено « ОСОБА_2 ».

Тобто можливо зробити висновок, що при написанні ім`я ОСОБА_2 було допущено технічну помилку, а саме зазначено ім`я « ОСОБА_9 » замість « ОСОБА_9 ».

Отже судом встановлено, що у свідоцтві про смерть ім`я матері заявника зазначено як « ОСОБА_9 »,тоді як в свідоцтві про право власності невірно зазначено як « ОСОБА_9 ».

Заявниця є рідною дочкою померлої ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що документ, що підтверджує родинні відносини між матір`ю та дочкою, а саме свідоцтво про народження ОСОБА_13 був втрачений, заявниця звернулась з повторним отримання свідоцтва про народження, однак в вищевказаному свідоцтві про народження відсутня відмітка про її батьків.

Згідно ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У відповідності до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

У випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 вказаної вище Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства

Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу на нерухоме майно необхідно заявнику для реалізації права щодо користування та розпорядження належним їй нерухомим майном.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.55 Конституції України, п.16 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст.4,5,11-13,19,76-81,83,141,247,258-259,263-265,293-294,315,319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, як між дочкою та матір`ю.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу на квартиру (її частку) за адресою: АДРЕСА_1 , - свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 02.03.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко