23 листопада 2020 року м.Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Луньової Д.Ю.,
за участю: секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,
за відсутності учасників справи,
Представник позивача Комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 18 листопада 2010 року між Комунальним підприємством «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі - Фонд) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0762/2010 про надання кредиту у розмірі 19 900,00 грн. строком на 5 років. Фактично ОСОБА_1 отримав кредит на суму 19 900,00 грн.
З метою забезпечення повернення кредиту, отриманого ОСОБА_1 , 18 листопада 2010 року між Фондом та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_2 зобов`язався відповідати перед Фондом солідарно з ОСОБА_1 за своєчасне та в повному обсязі виконання всіх боргових зобов`язань.
Відповідно до Кредитного договору, фактично отриманий кредит, повинен повертатись щоквартально до 18 числа поточного кварталу рівними частинами основного боргу (по 995,00 грн.), починаючи з 18 лютого 2011 року, згідно з встановленим графіком.
Відповідач порушив умови Кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена, а саме: заборгованість по кредиту у розмірі 7 601,14 грн., відсоткам за користування кредитом у сумі 2 473,72 грн., відсоткам за видачу та управління кредитом у сумі 1 484,23 грн., всього - 11 559,09 грн.
У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просив суд розірвати кредитний договір № 0762/2010 від 18 листопада 2010 року, укладений між Комунальним підприємством "Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" та ОСОБА_1 , стягнути солідарно з відповідачів на користь Комунального підприємства "Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" заборгованість на загальну суму 11 559,09 грн, а також стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору.
Представник позивача - Прудова Н.В. в судове засідання не з`явилась, 28 жовтня 2020 року надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відзивів на позов не надали, у жодне судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце судових засідань повідомлялись шляхом надсилання повістки про виклик до суду засобами поштового зв`язку, яка повернулась до суду не врученою, з зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою».
Також відповідачі повідомлені шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Лисичанського міського суду Луганської області офіційного веб-порталу Судової влади України, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18 листопада 2010 року між Комунальним підприємством «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0762/2010 про надання кредиту у розмірі 19 900,00 грн. строком на 5 років, що підтверджується копією відповідного договору (а.с. 6).
Строк дії договору визначено сторонами, та відповідно до п. 8.1 Договору, останній діє до 18 листопада 2015 року.
З метою забезпечення повернення кредиту, отриманого ОСОБА_1 , 18 листопада 2010 року між Фондом та ОСОБА_2 , було укладено договір поруки, згідно з яким останній зобов`язався відповідати перед Фондом солідарно з ОСОБА_1 за своєчасне та в повному обсязі виконання всіх боргових зобов`язань, що підтверджується копією відповідного договору (а.с. 8).
Відповідно до Кредитного договору, фактично отриманий кредит, повинен повертатись щоквартально до 18 числа поточного кварталу рівними частинами основного боргу (по 995,00 грн.), починаючи з 18 лютого 2011 року згідно з встановленим графіком (а.с. 7).
Пунктами 2.6, 2.7 Кредитного договору встановлено проценти за користування кредитом у розмірі 5% річних від суми кредиту, що знаходиться в користуванні, разом з тим, за надання та управління кредитом справляється плата у розмірі 3% від суми кредиту, що знаходиться в користуванні.
Відповідач порушив умови Кредитного договору, внаслідок чого, станом на 18 серпня 2020 року, а саме: заборгованість по кредиту у розмірі 7 601,14 грн., відсоткам за користування кредитом у сумі 2 473,73 грн., відсоткам за видачу та управління кредитом у сумі 1 484,23 грн., всього - 11 559,09 грн., що підтверджується розрахунком боргу (а.с. 12-16).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ч. 1 ст. 527 ЦК України встановлено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положення ст. 629 ЦК України встановлюють обов`язковість для виконання сторонами договору.
Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.
На час звернення до суду з позовом 27 серпня 2020 року строк дії кредитного договору № 0762/2010 від 18 листопада 2010 року закінчився (18 листопада 2015 року), внаслідок чого позовні вимоги в частині розірвання відповідного договору задоволенню не підлягають.
Беручи до уваги вищенаведене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, оскільки відповідачами не було подано відзивів та не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені представником позивача та підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду справи, суд прийшов до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Так, при пред`явленні позову до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 602 від 06 серпня 2020 року (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 3, 16, 256, 257, 267, 259, 525, 526, 530, 543, 549, 551, 554, 610, 611, 625, 626, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 11-13, 81, 141, 206, 247, 258, 263-265, 268, 280, 184, 354, 355 ЦПК України, суд, -
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.Ю. Луньова