Справа № 627/1349/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Л.В. Вовк

з участю секретаря - О.С. Полешко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування ,

в с т а н о в и в:

В грудні 2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рябоконівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В позові ОСОБА_1 зазначила , що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина , яка складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 та належав матері на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок. На момент смерті матері з нею в одному будинку проживав брат позивача ОСОБА_3 , який фактично успадкував вказаний житловий будинок. В 2001 році брат помер і вона звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , де заведена спадкова справа , але постановою нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок . Прохала визнати право власності на житловий будинок.

У судове засідання позивач не з`явилася , подала заяву слухати справу у її відсутність, позов підтримала , просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував.

Суд, дослідивши письмові докази по справі , матеріали цивільної справи № 627/174/19 , № 627/1161/18, дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що мати позивача ОСОБА_2 на праві приватної власності мала житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , що підтверджує свідоцтво про право власності на жилий будинок видане Краснокутським БТІ від 11.01.1999 р.

Довідкою Красногкутського БТІ від 30.10.2019 р. підтверджується , що вказаний будинок має житлову площу 17,40 кв.м та зареєстрований він за ОСОБА_2 .

Згідно технічного паспорту Краснокутського БТІ від 24.10.2019 р. , житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 існує.

голошенням підтверджується , що свідоцтво про право власності від 11.01.1999 р. видане на ім`я ОСОБА_2 ,втрачене та його вважати недійсним.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заповітом, посвідченим Рябоконівською сільською радою від 24.12.1997 р., ОСОБА_2 заповіла сертифікат на право на земельну частку пай своїм дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Від спадщини за заповітом . ОСОБА_1 відмовилася на користь брата ОСОБА_3 .

Згідно даних довідки виконкому Рябоконівської сільської ради від 05.03.2002 № 324 на час відкриття спадщини ОСОБА_2 проживала разом зі своїм сином ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 24.10.2001р.

Даними свідоцтва про народження ОСОБА_4 НОМЕР_3 від 08.02.1952, свідоцтва про народження ОСОБА_3 НОМЕР_4 від 26.01.1950 , довідки Відділу РАЦС Краснокутьского районного управління юстиції Харківської області № 03-09-72 від 10.01.2007 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з присвоєнням останній прізвища ОСОБА_5 , документально підтверджується факт родинних відносин позивача та ОСОБА_3 (рідний брат позивача).

Відповідно до пунктів 4, 5 Перехідних положень Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) в редакції 2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За змістом статей ст. 524 ЦК України ,в редакції 1963 року, спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли та оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 537 ЦК України ,в редакції 1963 року ,спадкування частини майна, що не зазначено в заповіті, підлягає поділу між спадкоємцями за законом, які спадкують відповідно до ст.ст. 529 - 533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців відносяться і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо у заповіті не визначено інше.

Відповідно до ст.ст. 529 - 531 ЦК України, в редакції 1963 року , спадкоємцями за законом першої черги були в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Статті 548, 549 ЦК України, в редакції 1963 року ,передбачають, що для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або звернувся до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини.

Оскільки матеріалами справи підтверджується те, що на час смерті ОСОБА_2 в будинку, що їй належав на праві власності проживав її син - ОСОБА_3 , суд вважає, що останній прийняв спадщину після смерті матері, але не оформив її за життя належним чином.

За змістом рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 16.05.2019 у цивільній справі № 627/174/19 після смерті брата ОСОБА_3 у 2001 році спадщину, у вигляді земельної ділянки , прийняла його сестра ОСОБА_1 .

За загальним принципом спадкового права прийняття частини спадкового майна, свідчить про прийняття спадщини в цілому.

Після смерті ОСОБА_3 в Краснокутській державній нотаріальній конторі Харківської області заведена спадкова справа № 130/2002 та ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини , яка зареєстрована 17.04.2002 р. Свідоцтво про право на спадщину Краснокутською ДНК позивачу не видано та постановою нотаріуса від 06.02.2020 року відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно до п.п.4.12 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 , зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів та сплати державного мита і нотаріальних послуг.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиною спадкоємицею по закону після померлого брата ОСОБА_3 , до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями , що знаходиться на території Рябоконівської сільської ради . Іншого шляху, ніж визнання права власності на дане домоволодіння в судовому порядку, у позивача немає.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як суду надано достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших.

Керуючись ст.ст.12,13,81,263-265,354 ЦПК України, ст.ст. 524,529-531,537,548,549 ЦК України ( в редакції 1963 року), суд,

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , РНОКПП : НОМЕР_5 ) , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Вовк Л. В.