Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3730/18
Провадження №: 2/332/89/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2020 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Шалпегіної О.Л.,
секретаря судового засідання Фурсової О.І.,
прокурора Гладенка Я.Ю.,
представника позивача Сеньків І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 Харченка Віктора Ігоровича, який діє в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ДП «Запорізьке лісомисливське господарство», до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконною порубкою дерев, -
Заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 Харченко В.І., який діє в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Запорізькій області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ДП «Запорізьке лісомисливське господарство», про відшкодування шкоди, завданої незаконною порубкою дерев.
Ухвалою суду від 23.11.2020 позовну заяву в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої незаконною порубкою дерев, було залишено без розгляду.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання неодноразово був повідомлений судом в установленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання. Проте, повторно в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзиву на позовну заяву відповідач також не подав. З урахуванням викладених обставин, судом за згодою прокурора та представника позивача, висловленою під час судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Третя особа - ДП «Запорізьке лісомисливське господарство», повідомлене про судовий розгляд, свого представника до суду не направило.
Суд, вислухавши пояснення прокурора, представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Стосовно повноважень заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 на пред`явлення вказаного позову суд зазначає, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Конституційний суд України у рішенні № 3-рп/99 від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямований на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
В обґрунтування свого звернення до суду заступником керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 зазначено, що у даному випадку Держекоінспекція, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, неналежним чином здійснювала захист інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної незаконною виробкою, вичерпних заходів, спрямованих на відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 вжито не було, відповідний позов про стягнення збитків до суду не заявлено.
Через наведені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для звернення прокурора до суду з цим позовом.
Статтею 13 Конституції України закріплено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Статтею 293 ЦК України передбачено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності.
Згідно зі ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.
За приписами ст. 10 Закону України «Про рослинний світ» спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки.
Відповідно до ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.
Статтею 40 Закону України «Про рослинний світ» передбачено, що порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.
Статтею 105 Лісового Кодексу України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.
Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 31.01.2016 на території 45 кварталу виділу 2 Михайлівського лісництва ДП «Запорізьке лісомисливське господарство» здійснив пошкодження лісової смуги шляхом самовільного порубу 14 сироростучих дерев породи акація біла без дозвільних документів на право спеціального використання лісових ресурсів (лісорубного квитка).
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 не мав спеціального дозволу на проведення вказаних дій.
Постановою Державного інспекторам з охорони навколишнього середовища Запорізької області від 11.04.2018 № 000098/02/04 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 65 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136 грн. Зазначена постанова набрала законної сили 21.01.2018.
Враховуючи викладене, позовні вимоги заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь прокуратури підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1762 грн.
Керуючись ст.ст. 223, 263-265, 280-282 ЦПК України, -
Позов заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 Харченка Віктора Ігоровича, який діє в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Запорізькій областізадовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 23.11.2020.
Повне судове рішення складено 25.11.2020.
Суддя О.Л.Шалпегіна