ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1378/20 Номер провадження 22-ц/814/2593/20Головуючий у 1-й інстанції Гальонкіна Ю. С. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2020 року, прийнятого під головуванням судді Гальонкіної Ю.С. у м. Полтаві

за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний Банк України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з вказаним позовом. Просив стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на його користь 1 млн.904 448 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний банк України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить її задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з позовом до ПАТ Державний Банк України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний Банк України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

В обґрунтування ухвали районний суд зазначав, що позовна заява була подана з порушенням вимог ст.ст. 43, 175 ЦПК України, а саме, не містила повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб); не містила повних даних щодо себе, таких як реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, поштовий індекс, а також щодо відповідача: поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти; не містила відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору .

Крім цього, позивачем не надано підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав а також документи, що надані позивачем суду разом з позовною заявою, та копія позовної заяви з додатками для відповідача у справі, не скріплені власноручним підписом позивача.

03 вересня 2020 року позивач отримав ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

08 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про усунення недоліків, із зазначенням реквізитів та даних ПАТ Державний Банк України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк». Також вказав, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Крім того заява містить адресу проживання заявника та номер телефону.

Визнаючи неподаною позовну заяву, районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 в повній мірі не усунув недоліки вказані в ухвалі від 25 лютого 2020 року, а саме в позові не вказано повних даних щодо себе, таких як реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, поштовий індекс, не зазначено відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, а також документи, що надані позивачем суду разом з позовною заявою, та копія позовної заяви з додатками для відповідача у справі, не скріплені власноручним підписом позивача та не завірені належним чином її копії.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51 /16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ).

Так у справі «Делкорт проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Беллет проти Франції» ЄПСЛ вказав, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» та від 12 листопада 2002 року у справі «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

По справі не вбачається будь-яких підстав вважати, що позовна заява за формальними ознаками не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Так, позивач додав до позовної заяви копію паспорту та копію ідентифікаційного номеру, виданих на ім`я ОСОБА_1 ( а.с.4-7).

Не можуть бути взяті до уваги посилання районного суду на невиконання позивачем норми ч. 8 ст. 43 ЦПК України, як підстава для визнання позовної заяви неподаною, оскільки ст. 185 ЦПК України не передбачає повернення позовної зави на підставі того, що позивачем не скріпленні підписом документи, які ним подаються.

Судом першої інстанції допущено надмірний формалізм в тлумаченні процесуальних норм, що обмежило права ОСОБА_1 у доступі до правосуддя.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) зроблено висновок, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 «Про захист прав споживачів», стаття 2 ЦПК України).

З огляду на вказане, колегія суддів прийшла до висновку про скасування ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2020 року, як передчасної, та направлення матеріалів позову до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374,379, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2020 року скасувати, матеріали за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний Банк України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І. Обідіна

Повний текст постанови складено 25.11.2020 р.