ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/497/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/1737/19 Категорія: 304070000 Опалинська О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Черкаси

Колегія суддів Черкаського апеляційного суду у складі суддів:

Гончар Н.І., Храпка В.Д., Фетісової Т.Л.

Секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго»;

особа, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 грудня 2019 року ухваленого у складі судді Опалинської О.П. у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про скасування неправомірної заборгованості за опалення,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до КП «Смілакомунтеплоенерго» про скасування неправомірної заборгованості за опалення.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 13 грудня 2018 року позивач отримала квартиру АДРЕСА_1 , як поліпшення житлових умов. 09 січня 2019 року сім`я переїхала до квартири. Після переїзду до квартири з`ясувалось, що вона не обігрівається належним чином і температура в квартирі нижче встановленої норми.

При здачі документів до КП «Смілакомунтеплоенерго» для зміни особового рахунку позивач повідомила про те, що опалення в квартирі неналежної якості, на що отримала відповідь, що КП «Смілакомунтеплоенерго» постачає лише до будинку тепло, а відповідальності за опалення в квартирах не несе, а тому їх не стосується, яка температура в квартирах.

28 січня 2019 року позивач звернулася із заявою до відповідача про те, що опалення в квартирі незадовільне і просила направити їх представника для обстеження температури в квартирі.

08 лютого 2019 року під час прийому у міськвиконкомі, представник КП «Смілакомунтеплоенерго» пояснив, що вони не вчиняли жодних дій стосовно заяви позивача, так як лише поставляють тепло до будинку.

Заступник міськвиконкому наказав створити житлову комісію для обстеження квартири, але жодної комісії так і не було.

ОСОБА_1 стверджує, що нарахування за опалення не повинні були проводитися, оскільки вона не мала ордера на вище зазначену квартиру.

В квитанціях про сплату за тепло відповідач не зазначає показники лічильника, що як вважає позивач, є порушенням закону, оскільки споживач не має змоги перевірити правильність нарахування оплати за теплопостачання.

Просила суд, визнати заборгованість по опаленню згідно квитанції за березень 2019 року, особовий рахунок НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 у сумі 15396,25 грн. безпідставною, яка підлягає скасуванню.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не надано будь-яких доказів які б підтверджували відхилення температурних показників у квартирі від нормативів визначених законодавчими актами від наданої послуги з теплопостачання відповідачем.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 грудня 2019 року скасувати та винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилалася на те, що згідно Постанови КМУ №630 від 21 червня 2005 року, виконавець зобов`язаний своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства.

Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання послуг або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з споживачем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або перевірки кількісних або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з`явитися до споживача не пізніше встановленого у договорі строку.

У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошуються представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об`єднання споживачів.

За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем та представником виконавця.

В судовому засіданні, представник тепломережі, пояснила, що вони не мають змоги ходити перевіряти, якість постачання тепла. Жодного документа про підтвердження належного температурного режиму також надано не було, те що послуга надавалася, не дає права вважати її належною.

Крім того, згідно ЖК України, ордер є підставою для вселення в квартиру, а не експлуатації квартири, правові наслідки не можуть наставати лише на підставі ордеру. Тепломережа не переводила особовий рахунок на ім`я позивача, що є порушенням прав та закону.

20 лютого 2020 року представник КП «Смілакомунтеплоенерго» надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що встановлені судом факти та обставини відповідають правовідносинам, які регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Особовий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_2 в КП «Смілакомунтеплоенерго» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, що регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Покладення зобов`язання на Відповідача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Нормами діючого законодавства не встановлено процедури визнання заборгованості за житлово - комунальні послуги такою, що підлягає скасуванню та не визначено механізму його списання (скасування).

Вважає, що суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню, при цьому вірно застосував норми як матеріального так і процесуального права.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом встановлено, що рішенням Смілянської міської ради Черкаської області від 22 серпня 2018 року № 250 було надано ОСОБА_1 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі рішенням Смілянської міської ради, ОСОБА_1 13 грудня 2018 року було видано ордер на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до оборотно сальдової відомості позивачу було здійснено перерахунок по особовому рахунку № НОМЕР_1 в бік зменшення суми заборгованості за централізоване опалення з 15396,25 грн. до 12654,91 грн. (оплата нараховувалася за теплопостачання з грудня 2018 року по серпень 2019 року).

Відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

За змістом пунктів 1, 6, 9 частини 2 статті 21 вказаного статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт.

Надання житлово-комунальних послуг централізованого опалення здійснюється на підставі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, положення якого мають юридично обов`язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору, укладеного із споживачем чи ні.

Суд першої інстанції в своєму рішенні вірно зазначив, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від обов`язкової оплати отриманих послуг, оскільки згідно зі статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов`язки і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання.

В силу статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Порядок перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг врегульованийпунктами 33-39 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 зокрема, у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі.

У повідомленні зазначається прізвище, ім`я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов`язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов`язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім`я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття.

Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов`язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг.

Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з`явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.

У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об`єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об`єднання споживачів.

За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця.

У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

Тобто, вказаними нормами зобов`язано відповідача розглянути акт-претензію протягом трьох робочих днів, не надання споживачу відповіді в указаний строк свідчить про визнання ним викладених в акті-претензії фактів ненадання або неналежного надання послуг.

З матеріалів справи вбачається, що позивач претензії відповідачу не направляла, а отже не дотримано порядку визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач в передбаченому порядку не зверталась до теплопостачальної організаціїі доказів звернення не надала.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 визначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг; перевірку кількісних і якісних показників надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води, температура повітря у приміщеннях тощо) у порядку, встановленому цими Правилами; звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт; відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг.

Згідно пунктом 48 Правил проведення перерахунків розміру плати за послугу з централізованого опалення в разі ненадання її або надання не в повному обсязі, зниження якості, крім випадків, коли надання послуги з централізованого опалення розпочалося пізніше встановленого строку або опалювальний сезон достроково закінчився, а також за наявності перерв у наданні послуг, що перевищують допустимий строк, здійснюється відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 року №151 (далі - Порядок).

Пунктом 5 зазначеного Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 року №151, визначено формулу проведення перерахунку у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній, яка включає в себе температуру, зафіксовану в житловому приміщенні.

Позивач на підтвердження вимог про надання відповідачем неякісних послуг з теплопостачання надала лише один акт підписаний сусідами. Даний акт був складений з порушеннями вище вказаних правил, а тому судом першої інстанції не був прийнятий до уваги, з чим колегія суддів повністю погоджується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що акт є неналежним доказом, оскільки складений за відсутності представників ОСББ «Пролісок» та КП «Смілакомунтеплоенерго», а відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, акт повинен бути складений у присутності представників теплопостачальної організації які фіксують зниження якості опалення або відсутності послуги. У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Докази неприбуття представника відповідача для проведення перевірки показників температури в квартирі позивачки, в матеріалах справи відсутні. Щодо ксерокопії заяви наданої позивачкою як доказ її звернення до відповідача щодо направлення представника КП «Смілакомунтеплоенерго», то даних про те, що вказана заява була подана саме відповідачу в матеріалах справи відсутні, дані про реєстрацію вказаного звернення відповідачем в порядку передбаченому Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 в матеріалах справи також відсутні.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необґрунтованість вимог позивачки та відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи наведені в обґрунтування апеляційної скарги суттєвими не являються та не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про скасування неправомірної заборгованості за опалення - залишити без змін. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

В.Д. Храпко

Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови складений 27 лютого 2020 року