Справа № 212/1147/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2020 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді -Власенко М.Д.
за участі секретаря судового засідання - Борух Ю.К.,
позивачки - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, -
В лютому 2019 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розподілити між нею та ОСОБА_3 набуте в шлюбі майно: телевізор вартістю 1 000 грн.; холодильник Норд вартістю 2 000 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., музичний центр вартістю 2 000 грн., відеокамера вартістю 2 000 грн.; пилосос Сатурн вартістю 1 000 грн.; автомобіль «Славута» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 50 000 грн.; автомобільний гараж № НОМЕР_2 в ряду № 40 Автогаражного кооперативу «ПРУДИ» Покровського району м. Кривого Рогу вартістю 60 000 грн. Визнати за ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частину сумісного майна, а саме гараж № НОМЕР_2 в ряду № 40 Автогаражного кооперативу «ПРУДИ» Покровського району м. Кривого Рогу вартістю 60 000 грн. Залишити у власності ОСОБА_3 іншу Ѕ частину спільного сумісного майна, яка складається з: телевізора вартістю 1 000 грн.; холодильника Норд вартістю 2 000 грн., морозильної камери вартістю 2 000 грн., музичного центру вартістю 2 000 грн., відеокамери вартістю 2 000 грн.; пилососа Сатурн вартістю 1 000 грн.; автомобіля «Славута» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 вартістю 50 000 грн.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 19 листопада 1999 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2019 року шлюб між ними розірваний. Перебуваючи в шлюбі, вона з відповідачем постійно мешкала і зареєстрована в належній їй на підставі права власності квартирі АДРЕСА_1 .
Під час шлюбу, на спільні грошові кошти ними було придбане майно: телевізор вартістю 1 000 грн.; холодильник Норд вартістю 2 000 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., музичний центр вартістю 2 000 грн., відеокамера вартістю 2 000 грн.; пилосос Сатурн вартістю 1 000 грн. на загальну суму 10 000 грн. Крім того, під час перебування в шлюбі в 2003-2005 роках на спільні, накопичені під час шлюбу грошові кошти були придбані: автомобіль «Славута» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 -вартістю 50 000 грн., та автомобільний гараж № НОМЕР_2 в ряду № 40 Автогаражний кооперативу «ПРУДИ» вартістю 60 000 грн., які при укладанні договору купівлі-продажу у нотаріуса і в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації були оформлені на ім`я відповідача ОСОБА_3 .. Позивачка не заперечувала проти цього, оскільки знала, що все майно, придбане в період шлюбу за спільні грошові кошти належить їм з відповідачем порівну.
Сім`я з відповідачем ОСОБА_3 розпалась і відповідач за останній час зазначене спірне майно і касові чеки на його придбання вивіз зі спільного місця проживання, також забрав документи на автомобіль і гараж Повернути майно і документи, а також розділити спільне сумісне майно відповідно до вимог законодавства відповідач відмовляється.
Ухвалами суду від 15.02.2019 року та 18 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 04.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року витребувано за клопотанням позивача докази з КП ДОР «БТІ».

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача.

Детально вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) перебували у шлюбі з 19 листопада 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , виданим відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.1999 року, а/з№831(а.с. 9).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2019 року шлюб між подружжям розірваний.

Судом встановлено, що в період шлюбу, сторонами за спільні кошти було придбано нерухоме мано, а саме телевізор вартістю 1 000 грн.; холодильник Норд вартістю 2 000 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., музичний центр вартістю 2 000 грн., відеокамера вартістю 2 000 грн.; пилосос Сатурн вартістю 1 000 грн.; гараж, загальною площею 24,0 кв.м., який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, «Пруди» авто-гаражний кооператив, гар.НОМЕР_2, блок 40, а також легковий автомобіль марки «ЗАЗ 110307», д/н НОМЕР_4 , 2004 року випуску, синьо-зеленого кольору.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 виданого Криворізьким МРЕВ (4) ДАІ ГУУМВС України в Дніпропетровській області 23.06.2004 року право власності на легковий автомобіль марки «ЗАЗ 110307», д/н НОМЕР_4 , 2004 року випуску, синьо-зеленого кольору зареєстровано за ОСОБА_3 , має право керування ОСОБА_5 (а.с.43);

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 177249153 від 18.08.2019 року вбачається, що гараж розташований за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, ВСР №381894, від 04.03.2006 року Другою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №2-1187 (а.с.71).

Згідно зі звітом з незалежної оцінки гаража, виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_6 », у відповідності до якого ринкова вартість гаражу, загальною площею 46,0 кв.м., у тому числі: гараж 23,0 кв.м. та підвал 23,0 кв.м. висота - 2,0, висота підвалу 1.80, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 02 грудня 2019 року становить - 60000 грн. (а.с.116-117).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, вказане майно було набуто сторонами за час їх шлюбу, а тому є їхньою спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним.

Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно із ч.ч.1, 2, 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Частиною 3 ст. 370 Цивільного кодексу України визначено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Отже, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що спірне майно є спільним майном подружжя, а їх частки як дружини та чоловіка є рівними, у зв`язку із чим, має бути поділено між ними, виходячи із загальної вартості всього майна та відсутності заперечень з боку відповідача, наступним чином: позивачу ОСОБА_1 слід виділити гараж № НОМЕР_2 в ряду № 40 Автогаражного кооперативу «ПРУДИ» Покровського району м. Кривого Рогу вартістю 60 000 грн., а у власності відповідача ОСОБА_3 залишити іншу Ѕ частину спільного сумісного майна, яка складається з: телевізора вартістю 1 000 грн.; холодильника Норд вартістю 2 000 грн., морозильної камери вартістю 2 000 грн., музичного центру вартістю 2 000 грн., відеокамери вартістю 2 000 грн.; пилососа Сатурн вартістю 1 000 грн.; автомобіля «Славута» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 вартістю 50 000 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 57, 76, 141, 247, 259 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71, 72 Сімейного кодексу України,ст. ст. 3, 11, 16, 257, 367-368, 370, 372 Цивільного кодексу України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя- задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набуте в шлюбі майно: телевізор вартістю 1 000 грн.; холодильник Норд вартістю 2 000 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., музичний центр вартістю 2 000 грн., відеокамера вартістю 2 000 грн.; пилосос Сатурн вартістю 1 000 грн.; автомобіль «Славута» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 50 000 грн.; автомобільний гараж № НОМЕР_2 в ряду № 40 Автогаражного кооперативу «ПРУДИ» Покровського району м. Кривого Рогу вартістю 60 000 грн.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ,право власності на Ѕ частинусумісного майна, а саме гараж № НОМЕР_2 в ряду № 40 Автогаражного кооперативу «ПРУДИ» Покровського району м. Кривого Рогу вартістю 60 000 грн.

Залишити у власності ОСОБА_3 іншу Ѕ частину спільного сумісного майна, яка складається з:телевізора вартістю 1 000 грн.; холодильника Норд вартістю 2 000 грн., морозильної камеривартістю 2 000 грн., музичного центрувартістю 2 000 грн., відеокамери вартістю 2 000 грн.; пилососа Сатурн вартістю 1 000 грн.; автомобіля «Славута» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 вартістю 50 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , 1947 року народження, РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , 1961 року народження, РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 26 лютого 2020 року.

Суддя: М.Д.Власенко