Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/373/20

Номер провадження: 2-з/511/5/20

"02" березня 2020 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Ільяшук А. В. ,

секретаря судового засідання Флора С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області заяву позивача ОСОБА_1 , про про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна та поділ будинку в натурі,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2020 року, на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна та поділ будинку в натурі.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа 28.02.2020 року була розподілена в провадження судді Ільяшук А.В.

На даний час було здійснено запит шодо доступу до персональних даних, відповідно до положень ч.7 ст.187 ЦПК України.

28 лютого 2020 року на адресу суду надійшло клопотання про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна та поділ будинку в натурі.

В обгрунтування даного клопотання, ОСОБА_1 зазначила, що вона звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна та поділ будинку в натурі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у період шлюбу, а саме 01 серпня 2008 року, позивач та відповідач - придбали на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2289, житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 39,1 кв.м, в тому числі житловою площею 16,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, з яких: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «І» - мощення, №1-2 - огорожа, який оформили на ім`я ОСОБА_2 .

01 серпня 2008 року Комунальним підприємством спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_2 , на підставі Договору купівлі-продажу будинку №2289 від 01 серпня 2008 року, було зареєстровано право власності на вказаний будинок.

Оскільки відповідач - ОСОБА_2 може здійснити відчуження вказаного житлового будинку, який зареєстрований за ним на праві особистої власності, чим в подальшому може позбавити мене - ОСОБА_1 права на Ѕ його частину, тому у випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , та шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати та вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно вказаного нерухомого майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, у разі задоволення судом моїх позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Сторони в судове засідання не викликалися.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України суд залежно від обставин справи може забезпечити позов повністю або частково.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами по справі існує реальний спір з приводу визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна та поділу будинку в натурі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що невжиття таких заходів забезпечення позову, як накладення арешту на зазначене в заяві про забезпечення позову майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд вважає необхідним накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 39,1 кв.м, в тому числі житловою площею 16,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, з яких: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «І» - мощення, №1-2 - огорожа, який оформле ний на ім`я ОСОБА_2 , оскільки саме такий захід забезпечення позову буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 5 статті 151 ЦПК України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Дослідивши обґрунтування доцільності вжиття заходу забезепечення позову, шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати та вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно житлового будинку АДРЕСА_1 , суд вважає, що вищевказаний захід забезпечення позову є необґрунтованим, всупереч вимогам, передбачених частиною 5 статті 151 ЦПК України, у зв`язку з чим у задоволенні заяви в даній частині необхідно відмовити.

У зв`язку з вищевикладеним, приймаючи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 39,1 кв.м, в тому числі житловою площею 16,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, з яких: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «І» - мощення, №1-2 - огорожа, який оформлений на ім`я ОСОБА_2 , може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , про забезпечення позову у справі підлягає частковому задоволенню.

Суд роз`яснює відповідачу, що за його вмотивованим клопотанням, відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд у наступному, може змінити або скасувати захід забезпечення позову.

Керуючись ст. 149,150, 151, 158 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 , про про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна та поділ будинку в натурі задовольнити частково.

З метою забезпечення позову у цивільній справі №511/373/20 накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 39,1 кв.м, в тому числі житловою площею 16,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, з яких: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «І» - мощення, №1-2 - огорожа, який оформлений на ім`я ОСОБА_2 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Учасник справи може подати до суду вмотивоване клопотання про скасування заходу забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

С Суддя: А. В. Ільяшук