П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року

м. Рівне

Справа № 563/692/20

Провадження № 22-ц/4815/1247/20

Головуючий у Корецькому районному суді

Рівненської області: суддя Кулик Є.В.

Час, дата і місце ухвалення рішення суду першої інстанції

(вступної та резолютивної частин):

10 год. 25 хв. 11 вересня 2020 року в м. Корець

Рівненської області

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 11 вересня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів не утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року в суд звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Мотивуючи свої вимоги, зазначала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак близько півроку сторони спільно не проживають і відповідач від участі в утриманні дитини ухиляється. Позивач можливості працювати не має, адже перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує лише від держави щомісячну соціальну допомогу при народженні першої дитини в розмірі 860 гривень. Оскільки витрати на утримання доньки перевищують 6 000 в місяць, тому таке матеріальне становище змушує її звернутись до суду з цим позовом. Стверджувала, що відповідач працює за кордоном, має регулярний та стабільний заробіток, інших утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

З наведених підстав просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно з дня подачі позову до досягнення нею повноліття.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 11 вересня 2020 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, починаючи з 06 серпня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

У поданій апеляційній скарзі відповідач покликався на незаконність і необґрунтованість ухваленого судом попередньої інстанції рішення, що полягало в невідповідності викладених у ньому висновків обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права. Заявник не заперечував щодо покладення на нього обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини, проте був не згодний із їхнім розміром. Стверджував, що на час пред`явлення позову не працював, а влаштувався на посаду охоронника в Автозаправну станцію "БРСМ-Нафта" лише в серпні 2020 року з посадовим окладом 5 тисяч гривень. Заробітної плати поки ще не отримував, тому жодних грошових коштів надати не міг. Також не мав змогу надіслати довідку про доходи, якою це б підтверджувалось. Щодо існування в позивача на праві власності автомобіля "Toyota Corolla", то його заявник продав, а отримані кошти використав в інтересах сім`ї. На даний час в його володінні є автомобіль ВАЗ 21063, 1986 року випуску, в непрацюючому стані. Тому вважав несправедливим стягнення з нього аліментів в розмірі 3 000 гривень при фактичному заробітку 5 000 гривень щомісяця.

З викладених спонукань просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дочкою повноліття, починаючи з 06 серпня 2020 року.

У поданому відзиві позивач просила апеляційну скаргу через необґрунтованість залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилалась на те, що на даний час близько року з відповідачем однієї сім`єю не проживають. З донькою він регулярних особистих стосунків і прямих контактів не підтримує, станом її здоров`я не цікавиться. Дитина знаходиться на утриманні матері, а батько цього обов`язку не виконує. Ці обставини спонукали зверненню до суду із позовом про розірвання шлюбу, який розглядається судом. Вказувала, що жодних грошових коштів отриманих від продажу автомобіля від відповідача не отримувала, а фактично він через такий правочин перереєстрував право власності автомобіля на свою матір. Оскільки ОСОБА_1 працездатний, жодних проблем зі здоров`ям не має, то зобов`язаний забезпечувати дитину всім необхідним та достатнім для гармонійного та гідного її розвитку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Матеріалами справи з`ясовано, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , доказом чого є свідоцтво про народження від 11 липня 2018 року серія НОМЕР_1 (а.с. 7).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу уникнення відповідача від своїх батьківських обов`язків з надання доньці матеріального утримання, тобто із факту порушення прав дитини на матеріальне забезпечення своїм батьком, що підлягають судовому захисту.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Як видно з апеляційної скарги, заявник просить скасувати рішення суду попередньої інстанції про стягнення аліментів у твердій грошовій суми та прийняти нове, яким присудити аліменти в частці від заробітку (доходу), тобто фактично вимагає змінити спосіб стягнення аліментів.

Між тим, Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про судовий збір". Зокрема, цим Законом передбачено підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

Відповідно до абз. другого ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі.

Натомість платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів.

Тому вирішення апеляційної скарги в рамках заявлених вимог призведе до виходу за межі позовних вимог та порушить права, свободи та інтереси позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Щодо розміру стягнутих аліментів, то колегія апеляційного суду зазначає таке.

Згідно зі ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У силу положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.ст. 18 і 27).

Аналіз даних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Отже, враховуючи наведені вимоги, відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, визначений розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дитини, буде необхідним для забезпечення належних умов для їхнього фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.

Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою інших дітей не має. Це відповідає інтересам дитини та захищає її права.

При цьому враховується, що державою задля посилення захисту права дитини на належне утримання перенесено тягар доказування на платника аліментів, однак посилань позивача на працевлаштованість за кордоном та існування рухомого майна, від продажу якого отримано грошові кошти, заявник не спростував.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тому доводи апеляційної скарги не спонукають до скасування оскаржуваного судового рішення, вони були предметом дослідження попереднім судом та фактично зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів і тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у зручний спосіб, який має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Про посилання автора апеляційної скарг на порушення норм процесуального права, то згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України такі порушення можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це призвело до неправильного вирішення справи. Однак порушень, які б потягли за собою помилкове розв`язання цивільно-правового спору апеляційним судом не встановлено.

Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення суду без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Судовий збір, що понесений позивачем при поданні апеляційної скарги, в силу правил ст. 141 ЦПК України слід віднести на його ж рахунок.

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Корецького районного суду Рівненської області від 11 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків