ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2975/19
Провадження №2-о/477/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань Бітюковою С.В.,

за участю:

заявника - ОСОБА_1 ,

представників заінтересованих осіб не з`явилися,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області та Торопівска сільська рада Могилів-Подільського району Вінницької області про встановлення юридичних фактів,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій зазначив про наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 і після його смерті відкрилася спадщина, на яку він претендує як єдиний спадкоємець першої черги за законом. Однак в нотаріальному порядку він оформити спадщину не має можливості через невстановлення місця відкриття спадщини.

Вказував, що батько зі своєю дружиною в 2004 році переїхав постійно мешкати до нього в с. Мирне Вітовського району Миколаївської області. Але після смерті дружини затужив та зібрався поїхати на свою батьківщину до Вінницької області, де він народився, тому у жовтні 2007 року він знявся з реєстраці в с. Мирне. Потім він неодноразово виїжджав в гості до своїх родичів у Вінницьку область та повертався додому в с. Мирне Вітовського району Миколаївської області. А ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в дорозі під час однієї із таких поїздок.

Виходячи з того, що на час своєї смерті батько, хоча й не був зареєстрований в с. Мирне Вітовського району Миколаївської області, але постійно там проживав разом з ним, просив встановити юридичний факт їх спільного проживання та встановити факт визначення місця відкриття спадщини (місця смерті), що необхідно для нотаріального оформлення спадкового майна.

У судовому засіданні заявник свою заяву підтримав та просив задовольнити, підтвердивши її обґрунтування.

Представники заінтересованих осіб до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від Торопівскої сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області надійшла заява з проханням розглянути заяву без участі їх представника, в заяві також зазначила, що не заперечують проти розгляду справи за відсутності їх представника.

Суд, заслухавши пояснення заявника, пояснення свідків, дослідивши інші матеріали та докази справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5ч.2ст.293ЦПК України).

Також, в ч.1 ст.315 цього ж Кодексу визначено які суд розглядає факти, що мають юридичне значення суд розглядає, однак цей перелік не є вичерпним, бо частиною 2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер громадянин ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно, зокрема на будинок в с. Мирне Вітовського району Миколаївської області, земельну ділянку у Вінницькій області та ін.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Цивільний кодекс України в статтях 1261-1265 визначає п`ять черг спадкування за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом відносяться і діти спадкодавця. Заявник є сином померлого і відноситься до спадкоємців першої черги за законом.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу . Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Крім того, у п. 1.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Пунктом 1.12 тієї ж глави Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна. Якщо об`єктів нерухомого майна декілька і їх місцезнаходження різне, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження одного із об`єктів цього майна на вибір спадкоємця (ів). За відсутності нерухомого майна місцем відкриття спадщини є місцезнаходження основної частини рухомого майна, що може бути підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу, витягом з реєстру прав власності на цінні папери, ощадною книжкою тощо.

У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили (п. 1.14 того ж Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України за загальним правилом місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Таким чином за вказаними нормами законодавства встановлення місця постійного проживання на час смерті особи є одним із способів визначення місця відкриття спадщини.

В свідоцтві про смерть спадкодавця ОСОБА_2 записано, що він помер в м. Жмеринка Вінницької області, що підтверджує посилання заявника про смерть батька в дорозі.

Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 11 жовтня 2019 року ОСОБА_2 , 1923 року народження, був зареєстрований постійно за адресою: АДРЕСА_1 , до 15 жовтня 2007 року.

Згідно із паспортом заявника він постійно проживає в цьому ж селі по АДРЕСА_1 , з 2004 року.

Що підтверджує їх спільне проживання з 2004 року по 2007 рік.

Крім того, згідно зі свідченнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є сусідами заявника, його батько дійсно проживав постійно із ним з 2004 року до часу своєї смерті в 2007 році. Перед смертю він знявся з реєстраційного обліку, щоб поїхати в гості до місця свого колишнього народження та колишнього проживання у Вінницькій області. Неодноразово їздив туди. А одного разу в дорозі слідування помер на автовокзалі.

Виходячи зі встановлених в судовому засіданні доказів слідує, що померлий ОСОБА_2 проживав в АДРЕСА_1 , де проживав постійно із заявником своїм сином з 2004 року і до часу своєї смерті.

Встановлення місця постійного проживання померлого, в тому числі й спільно із заявником, необхідно для нотаріального оформлення спадщини, яка залишилася після його смерті.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкові майнові праві, тому відповідно до ст. 16 ЦК України вони підлягають захисту шляхом встановлення юридичних фактів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Встановити юридичний факт, відповідно до якого місце відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є місце його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити юридичний факт, відповідно до якого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав до своєї смерті із сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Р.В. Козаченко