Справа № 127/4488/20
Провадження № 2-о/127/78/20
УХВАЛА

26 лютого 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат Житомирської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат Житомирської області, про встановлення факту його участі безпосередньо з 14 квітня 2014 року по 14 вересня 2014 року в антитерористичній операції, а також у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період проведення антитерористичних операцій і здійснення зазначених заходів, під час проходження служби на посадах Харківського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України та військового прокурора Харківського гарнізону Центрального регіону України.
Свою заяву мотивував тим, що йому за інших підстав наданий статус учасника бойових дій і він має вже деякі пільги, однак через неможливість підтвердження юридичного факту безпосередньої участі в антитерористичній операції, на нього поширюються не всі положення передбачені Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зазначає, що він звертався до заінтересованої особи з приводу внесення до його особової справи відомостей про його безпосередню участь в антитерористичній операції, однаку йому відмовлено. При цьому вказує, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення зазначеного юридичного факту для осіб, які проходили державну службу в органах прокуратури України.
Вивчивши зазначену заяву, суд дійшов до висновку, що провадження у справі не може бути відкрито з наступних підстав.
Стаття 315 ЦПК України передбачає перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку. Даний перелік не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Тобто, чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо, тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).
Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, участі в бойових діях, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород (роз`яснень Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.
Порядок встановлення факту участі особи у бойових діях, в тому числі під час АТО на сході України, визначений Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі Порядок).
Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до абз. 2 п. 6 Порядку для надання статусу учасника бойових дій: особам, зазначеним в абзацах 2 і 3 п. 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.
Саме в довідці про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України зазначається період, в якій особа безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції.
Як слідує зі змісту заяви заявнику надано статус учасника бойових дій ( як він вказує за інших підстав). Разом з тим зазначає, що йому відмовлено у внесенні записів до його справи військовослужбовця та військового квитка даних про його безпосередню участь в антитерористичній операції в певний період. Як слідує з відповіді заінтересованої особи, остання вказувала на відсутність відповідного рішення, а також посилається на відсутність правового врегулювання.
Разом з тим, суд відмічає, що для вирішення питання про встановлення факту безпосередньої участі у проведенні антитерористичної операції та бойових діях та в певний період законодавством визначений інший позасудовий порядок розгляду, а саме шляхом отримання довідки та звернення до відповідної Комісії. І тільки у разі незгоди з рішенням зазначеної комісії, заявник має право на звернення до суду, але не з заявою про встановлення факту, а з позовом про оскарження дій та прийнятого рішення у передбаченому законом порядку.
Щодо посилання заявника на судову практику (ухвали ВССУ від 01.03.2017 у справі №756/9539/16-ц, від 18.10.2017 №296/1282/17), то суд звертає увагу, що в даних випадках суд вказував на можливість встановлення в судовому порядку факту причинного зв`язку між подіями та наслідками, а не самого факту участі особи в антитерористичній операції.
Крім того, суд звертає увагу, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» також вказує, що порядок надання статусу учасника війни працівникам підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у порядку, встановленому законодавством, терміни їх участі у забезпеченні проведення антитерористичної операції, у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заява не підлягає розгляду в судовому порядку, а тому у відкритті провадження слід відмовити.
Якщо за законодавством заява не підлягає судовому розгляду, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі ч.1 ст.186 ЦПК України, про що також зазначається в п.п.2,3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 (зі змінами, внесеними постановою Пленуму від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.186 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат Житомирської області, про встановлення факту, що має юридичне значення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: