Справа № 439/1668/17 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/2230/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 08 травня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

в грудні 2017 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області звернулося з позовом до ОСОБА_1 про витребування споруди цивільного захисту протирадіаційне укриття № НОМЕР_1 площею 96 кв.м, яке розташоване у будівлі виробничого корпусу Е-2 у АДРЕСА_1 , з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області шляхом повернення за актом приймання-передавання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» (в редакції, що діяла на момент приватизації Бродівського консервного заводу) приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення. До таких об`єктів відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення. Пунктом «в» частини 2 ст. 5 Закону визначено, що загальнодержавне значення мають, в тому числі об`єкти, контроль за діяльністю яких з боку держави гарантує захист громадян від наслідків впливу неконтрольованого виготовлення, використання або реалізації небезпечної продукції, послуг або небезпечних виробництв, зокрема, протирадіаційні споруди. Оскільки будівля виробничого корпусу Е-2 у АДРЕСА_1 була відчужена згідно договору купівлі продажу від 24.11.2014 року ОСОБА_1 поза волею власника, просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 08 травня 2019 року в задоволенні позовуРегіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області - відмовлено.

Рішення суду оскаржило Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим, таким, що ухвалене внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає необґрунтованим посилання оскаржуваному рішенні суду на невідповідність ємності сховища, яке в процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу ВАТ «Бродівський консервний завод», та сховища (ПРУ) № 50706, копія паспорта якого долучено до позовної заяви. Вказує на те, що згідно з протоколом № 2 засідання комісії по приватизації майна Бродівського консервного заводу, на підставі розділу V Методики оцінки вартості майна під час приватизації, вартість цілісного (єдиного) майнового комплексу зменшується, зокрема, на вартість майна, що не підлягає приватизації, а саме: бомбосховища (протирадіаційні укриття) №1 ємкістю 950 чол., №2 ємкістю 950 чол., №3 ємкістю 950 чол., №4 ємкістю 120 чол., №5 ємкістю 80 чол. загальною вартістю 103448,00 грн., які перебувають на обліку управління з питань надзвичайних ситуацій Бродівської районної державної адміністрації під № 50703,№ 50704, № 50705, № 50706, № 50707 відповідно. Апелянт зазначає, що в копії паспорта сховища (ПРУ) № НОМЕР_1 , про витребування якого із володіння відповідача ставить вимогу позивач, згадане сховище розміщене у АДРЕСА_2 та його ємність становить 200 чоловік. Вважає, що поза увагою залишилась та обставина, що згідно цього ж паспорта сховища (ПРУ) № НОМЕР_1 у розділі «Технічна характеристика сховища (ПРУ)» наведено дві кількісні характеристики сховища: 200 чол. по проекту, 120 чол. по плану укриття. Саме ємність сховища по плану укриття відповідає фактичній ємності ПРУ, яку вказано у протоколі №2 засідання комісії по приватизації майна Бродівського консервного заводу. Вказує на те, що суд не врахував лист від 22.06.2017 року № 343 КП ЛОР «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», яким до відома Регіонального відділення була доведена інформація про те, що будівля виробничого корпусу Е-2 у АДРЕСА_3 ) відчужена згідно з договором купівлі-продажу, який посвідчено 24.11.2014 року приватним нотаріусом Бродівського районного нотаріального округу Львівської області Кривіцькою М.А., та зареєстровано в реєстрі за № 2150, власником будівлі виробничого корпусу Е-2 у АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Апелянт вважає, що враховуючи зміну адреси спірного об`єкта та присвоєння вказаній вище будівлі окремого номеру у АДРЕСА_2 , відмінності у літерному позначенні є логічними та такими, що не можуть слугувати підставою для беззаперечного висновку про те, що мова йде про два різні об`єкти нерухомого майна.

Представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, призначене на 24.02.2020 року, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на належне повідомлення позивача про призначене судове засідання, колегія суддів вважає за можливе продовжувати розгляд справи у відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника ОСОБА_1 Онищука Т.Н. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами, що спірні споруди цивільного захисту протирадіаційне укриття № 50706 площею 96 кв. м., яке розташоване у будівлі виробничого корпусу Е-2 у АДРЕСА_1 , було відчужене ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, і що саме вона користується спірним приміщенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" та Закону України "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі", Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області прийнято рішення про приватизацію Бродівського консервного заводу, що за адресою АДРЕСА_2 , наказ від 19.11.1996 № 2735.

Листом від 23.10.2017 року № 113 КП ЛОР "Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" надало Регіональному відділенню інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у якій міститься інформація про відчуження будівлі виробничого корпусу Е-2 у АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, який посвідчено 24.11.2014 року приватним нотаріусом Кривіцькою М.А. та зареєстровано в реєстрі за № 2150.

З договору купівлі-продажу будівлі виробничого корпусу від 24.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Крівіцькою М.А., вбачається, що Приватне підприємство «Бродівський завод продуктів харчування» продав, а ОСОБА_1 прийняла у власність будівлю виробничого корпусу, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , згідно правовстановлюючих документів та технічної документації загальна площа будівлі виробничого корпусу загальною площею 718,8 м2 та складається із двох входів у підвал, шести підвальних приміщень, чотирьох кладових, п`яти коридорів, трьох кабінетів, двох столярних цехів, двох майстерень, складу, двох столових, кухні, туалету, сходової клідтки, службової кімнати, кабінету.

Як вбачається зі змісту договору купівлі продажу будівлі виробничого корпусу від 24.11.2014 року, такий не містить інформації про продаж Приватним підприємством «Бродівський завод продуктів харчування» ОСОБА_1 саме спірного приміщення -протирадіаційного сховища № НОМЕР_1 площею 96 кв.м., і що таке увійшло до складу тих приміщень, які були відчужені на підставі договору купівлі продажу.

Матеріали справи також не містять достатньої інформації про те, що саме у приміщенні виробничого корпусу ПП «Бродівський завод продуктів харчування» знаходилося протирадіаційне сховище № 50706 площею 96 кв.м.

Із долученої до позовної заяви копії паспорта сховища (ПРУ) №50706, про витребування якого із володіння відповідача ставить вимогу позивач, згадане сховище розміщене у АДРЕСА_2 та його ємність по проекту становить 200 чоловік.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській областів обґрунтування позовних вимог посилається на протокол № 2 засідання комісії по приватизації майна Бродівського консервного заводу від 14.03.1997 року, відповідно до якого не підлягають приватизації бомбосховища (протирадіаційні укриття): № 1 ємкістю 950 чоловік, № 2 ємкістю 950 чоловік, № 3 ємкістю 950 чоловік, № 4 ємкістю 120 чоловік, № 5 ємкістю 80 чоловік, разом з тим у протоколі не зазначено їх місцезнаходження, їх площа, чи такі розташовані саме у виробничому корпусі, оскільки ПП «Бродівському заводу продуктів харчування» крім виробничого корпусу належали і інші об`єкти нерухомого майна, які входили до цілісного майнового комплексу, і знаходилися за адресою АДРЕСА_2 ,що підтверджується реєстраційною та інвентаризаційною справами, наданими суду апеляційної інстанції КП ЛОР «Золочівське МБТІ».

Належних та допустимих доказів на підтвердження місцезнаходження протирадіаційного сховища № НОМЕР_1 площею 96 кв.м ємністю 200 чоловік, саме у приміщенні виробничого корпусу, що розташований в АДРЕСА_2 , позивач, всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, суду на надав.

З плану приватизації Бродівського консервного заводу вбачається, що в переліку об`єктів, що не підлягають приватизації зазначено протирадіаційні сховища, адреса АДРЕСА_2 , разом з тим не зазначено їх номера, площі, ємкості, не зазначено, чи такі знаходилися саме у виробничому корпусі по АДРЕСА_2 , оскільки протирадіаційні укриття знаходилися і на АДРЕСА_4 .

Крім цього, відповідно до паспорта сховища (ПРУ) 50706, конструкція сховища є залізобетонною, загальна площа її становить 96 м2.

Заперечуючи щодо задоволення позову, відповідач надав звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій будівлі ресторану та готелю по АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що будівля збудована у 1840 році. Фундаменти будівлі стрічкові, виконані з червоної керамічної повнотілої (австрійської) цегли на цементному розчині. Стіни підвалу виконані з монолітної цегляної кладки на цементно-піщаному розчині. Зовнішні і внутрішні стіни будівлі виконані з монолітної цегляної кладки із штучної глиняної цегли на цементно-піщаному розчині. Перекриття над підвалом цегляне арочне, частково цегляне арочне по металевих балках.

Із позовної заяви та долучених до неї документів вбачається, що позивач просить витребувати із незаконного володіння відповідача протирадіаційне укриття № НОМЕР_1 площею 96 м2, яке розташоване у будівлі виробничого корпусу Е-2 у АДРЕСА_1 , а згідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та долученого до нього копії технічного паспорту, належні відповідачу будівлі за адресою АДРЕСА_1 , є корпусом із літерним позначенням А-2.

Крім цього, у будівлі за адресою АДРЕСА_3 ) наявні 6 підвальних приміщень, доступ до яких відбувається: через один вхід - до 4 підвальних приміщень загальною площею 68,6 м2 та через другий вхід - до 2 підвальних приміщень загальною площею 68,6 м2.

З реєстраційної справи цілісного майнового комплексу у АДРЕСА_2 , вбачається, що до складу цілісного майнового комплексу, що розташований у АДРЕСА_2 , крім будівлі контори, позначеної літ. А -2 площею 731.6 кв. м, розташовані інші будівлі, а доказів на підтвердження конкретного місця розташування протирадіаційного сховища № НОМЕР_1 пл. 96 кв. м, і що таке було розташоване у виробничому корпусі, придбаному ОСОБА_1 , позивач суду не надав.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження придбання ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, укладеного 24.11.2014 року, у складі виробничого комплексу протирадіаційного сховища №50706 площею 96 кв. м, як і не надало належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позивача щодо користування ОСОБА_1 протирадіаційним сховищем № НОМЕР_1 площею 96 кв. м, зважаючи, що таке в технічному паспорті на будівлю по АДРЕСА_1 , взагалі відсутнє, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за змістом позовних вимог, які позивачем не змінювалися і не уточнювалися, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області просить витребувати у ОСОБА_1 споруду цивільного захисту протирадіаційне укриття № НОМЕР_1 площею 96 кв.м, яке розташоване у будівлі виробничого корпусу Е-2 у АДРЕСА_1 , шляхом повернення за актом приймання-передавання.

Разом з тим, як вбачається з технічного паспорту на будівлю станом на 2017 рік за адресою АДРЕСА_5 , в будівлі відсутнє протирадіаційне укриття площею 96 кв. м, площа підвальних приміщень не відповідає площі протирадіаційного укриття, а в позовній заяві, з врахуванням технічного паспорту на будівлю, позивачем не зазначено конкретних підвальних приміщень, що, на його думку, підлягають витребуванню з незаконного володіння ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 оводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 08 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27.02.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.