ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9277/20 Справа № 210/1530/20 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2020 року, ухваленого суддею Хлистуненко О.В. в м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 31 серпня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до заяви б/н від 01.08.2017 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 26500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 85 119,41 грн., та судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2020 року в задоволенні позовних вимог Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі, позивач АТ КБ «ПриватБанк» не погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність порушення відповідачем прав позивача, вказує, що суд незаконно відмовив у стягненні заборгованості, оскільки не в повній мірі встановив дійсні обставини справи та просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити заявлені Банком позовні вимоги.

При цьому, скаржник наголошує на тому, що позивачем до позову надано наступні докази: копія анкети-заяви із підписом Відповідача; розрахунок заборгованості; підписану Відповідачем Довідку про умови кредитування (Паспорт споживчого кредиту); Умови та Правила надання банківських послуг, однак суд першої інстанції не врахував, що зазначені докази Відповідачем не спростовано, що є його, а не суду, процесуальним обов`язком. Вказує, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав суду відзиву на позов і жодних належних та допустимих доказів відсутності заборгованості по кредиту чи не ознайомлення з умовами кредитування.

Позивач зазначає, що відповідно до підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви, Відповідач згоден, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг.

Скаржник вказує, що 19.12.2017 Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано картку № НОМЕР_1 , яка була пере випущена на картку № НОМЕР_2 та на картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 26 5000 грн.

Наголошує на тому, що в цей же день Відповідачем було підписано Довідку про умови кредитування (Паспорт споживчого кредиту), який був підписаний Відповідачем і де зазначено, що Відповідач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані, виходячи з обраних позичальником умов кредитування. У наданій Банком довідці (Паспорті) зазначено: процентна ставка: у пільговий період 0,01% річних, поза межами пільгового періоду 42% річних для картки «Універсальна Голд» та 43,2% річних для картки «Універсальна»; при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту -84% річних для картки «Універсальна Голд» та 86,4% річних для картки «Універсальна»; штраф за прострочення платежів більш ніж на 30 днів 500 грн. плюс 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій та інше. Тобто сторонами при укладені кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Однак вказану довідку суд першої інстанції не оцінив належним чином, хоча Верховний суд звертав увагу на такі обставини, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 по справі №750/6058/17-ц, від 23.12.2019 по справі №572/1169/17, від 12.02.2020 по справі №382/327/18-ц, від 26.02.2020 по справі №355/1091/17. Зазначення у довідці про те, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 13.01.2018 року, додатково підтверджує, що на момент отримання Відповідачем картки були чинні саме ті умови, що зазначені у довідці, в подальшому Банк може змінювати умови кредитування. Скаржник зазначає, що на підтвердження заявлених позовних вимог до апеляційної скарги додаються наступні докази: довідка про відкриття рахунку; довідка про встановлення кредитного ліміту; виписка по рахунку, які підтверджують відкриття карткового рахунку, встановлення кредитного ліміту та користування Відповідачем кредитними коштами, які Позивач просить взяти до уваги при розгляді справи в суді апеляційної інстанції задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи. Скаржник вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у стягненні заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу позивача не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 01.08.2017 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с 13).

До Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 01.08.2017 року, Банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 18-34).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, станом на 25.12.2019 року, становить 85 119,41 грн. та складається з наступного: 60 222,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4293,10 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 16074,34 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 4029,50 грн. - штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції, відмовляючи Позивачеві в задоволені пред`явлених позовних вимог, виходив з того, що Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження обґрунтувань позову про наявність заборгованості, окрім власного розрахунку заборгованості, станом на 25.12.2019 року, копії Анкети-заяви від 01.08.2017 року, паспорту споживчого кредиту, витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, інших доказів на підтвердження заявлених вимог до суду не надав. Отже, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, та не надав до суду належних доказів на підтвердження наявності заборгованості за кредитом, а тому відсутні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Щодо наданих банком як на підтвердження своїх вимог витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису відповідача, суд першої інстанції, пославшись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), вказав, що вони не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, так як заява не містить умов про розмір процентів та неустойки.

Відповідно до вимог частин 1-4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність судовогох рішеня лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові

у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав не надання до суду належних доказів на підтвердження наявності заборгованості за кредитом є помилковим, оскільки, відповідач, підписуючи 01.08.2017 року анкету-заяву, також підписав 29.12.2017 року довідку про умови кредитування (Паспорт споживчого кредиту), тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому висновки суду першої інстанції про недоведеність укладення між сторонами договору - є безпідставними.

З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №б/н від 01.08.2017 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 25.12.2019 року, становить 85 119,41 грн. та складається з наступного: 60 222,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4293,10 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 16074,34 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, а також штрафи -500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 4029,50 грн. - штраф (процентна складова).

Також, з наданого Банком розрахунку заборгованості видно, що при нарахуванні суми боргу за відсотками використовувалась процентна ставка 3,5 % (місячна), що дорівнює 42% річних (3,5х12=42), а також процента ставка за невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту застосована - 7% (на місяць), що дорівнює 84% річних (7х12=84).

Окрім того, з розрахунку заборгованості, також видно, що позичальник активно користувався наданими Банком кредитними коштами, а також активно здійснював погашення боргу, вносячи різні суми, зокрема: 25.02.2019 Відповідач погасив заборгованість за кредитом в сумі 1600 грн.; 23.03.2019 -1200 грн.; 30.07.2019 -490 грн. (а.с.1-12 розрахунку).

З наданого до позову Паспорта споживчого кредиту, який особисто підписаний Відповідачем 29.12.2017 року (а.с.14-16) видно, що строк договору становить 240 місяців (п.3 Основні умови кредитування з урахування побажань споживача), процентна ставка: у пільговий період 0,01% річних, поза межами пільгового періоду 42% річних для картки «Універсальна Голд» та 43,2% річних для картки «Універсальна»; при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту -84% річних для картки «Універсальна Голд» та 86,4% річних для картки «Універсальна»; штраф за прострочення платежів більш ніж на 30 днів 500 грн. плюс 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с.14-16).

Суд першої інстанції у рішенні зазначив, що до позовної заяви позивачем надано паспорт споживчого кредиту, який мстить інформацію та контактні дані кредитодавця, кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти, однак суд критично віднісся до цього доказу, вказавши, що хоча останній й підписаний відповідачем ОСОБА_1 , проте в ньому зазначено, що інформація зберігає чинність та є актуальною лише до 13.01.2018 року.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та вважає наданий позивачем доказ - паспорт споживчого кредиту, який особисто підписаний Відповідачем належним та допустимим доказом, з огляду на таке.

Перевіривши, наданий Позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, колегія суддів встановила, що він повністю відповідає умовам кредитування відображеним у Паспорті споживчого кредиту, викладених у п.4 - процентна ставка за межами пільгового періоду, відсотків річних -42%, п.6 - штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою (500+ 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту -84% (річних) (а.с.15-16).

Окрім того, Банком на підтвердження заявлених позовних вимог до апеляційної скарги додані наступні докази: довідка про відкриття рахунку; довідка про встановлення кредитного ліміту; виписка по рахунку, які у сукупності з наданими суду першої інстанції доказами підтверджують укладення між сторонами кредитного договору.

З довідки про видачу ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №б/н кредитних карток видно, що 19.12.2017 Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано картку № НОМЕР_1 , в подальшому 17.05.2018 року була видана картка № НОМЕР_2 (а.с.70).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 договір без номера вбачається, що спочатку на картку № НОМЕР_1 Відповідачу було встановлено кредитний ліміт 300 грн., який, починаючи з 29.12.2017 року, неодноразово збільшувався з 300 грн. до 26500 грн.- 11.04.2018 року (а.с.69).

З виписки по картці наданій позивачем вбачається, що Відповідач по двом карткам: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_1 здійснював операції, у тому числі із ідентифікацією особи, яка поповнює рахунок, а також здійснював операції через Приват 24 тощо (а.с.71-89).

На підставі наданих Позивачем доказів колегія суддів вважає встановленою наявність кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості у Відповідача перед Позивачем.

Оскільки Відповідачем не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 60222,47 грн., заборгованість за простроченими відсотками в сумі 4293,10 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК в сумі 16074,34 грн., а також штрафи -500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 4029,50 грн. - штраф (процентна складова), нараховані Банком у відповідності з узгодженими сторонами умовами кредитування, викладеними у Паспорті споживчого кредиту підписаному сторонами в день видачі кредиту 29.12.2017 року, то така заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до переконання, що рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2020 року ухвалено без повного урахування наявних у справі доказів, тому згідно положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором без № від 01.08.2017 станом на 25.12.2019 року в сумі 85 119,41 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту, в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 60222,47 грн., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 4293,10 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 в сумі 16074,34 грн., а також штрафи -500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 4029,50 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір у сумі 2102 грн., за подання апеляційної скарги сплачено 3153 грн., а всього Позивачем сплачено 5255 грн. (а.с.1, 90).

У зв`язку із тим, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені повністю, тому з ОСОБА_1 на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судами першої і апеляційної інстанції в розмірі 5255 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити повністю.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2020 року в частині відмови Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог-скасувати, ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001 місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, , рахунок №НОМЕР_4 , МФО №305299 (для погашення заборгованості та судових витрат), заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.08.2017 року станом на 25.12.2019 року в сумі 85 119,41 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту, в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 60222,47 грн., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 4293,10 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК в сумі 16074,34 грн., а також штрафи -500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 4029,50 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001 місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, , рахунок №НОМЕР_4 , МФО №305299 (для погашення заборгованості та судових витрат) витрати зі сплати судового збору в сумі 5255 грн. за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: