ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року

м.Суми

Справа №583/4635/19

Номер провадження 22-ц/816/518/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2019 року в складі судді Ковальової О.О., ухваленого у м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у жовтні 2019 року, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.10.2007 року в розмірі 38759,13 грн та судові витрати в розмірі 1921 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.10.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти у розмірі 21600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що може бути змінений банком, зі сплатою 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 01.10.2019 року, виникла заборгованість - 38759,13 грн, яка складається з: 3306,09 грн - заборгованість за кредитом; 33369,27 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн - штраф (фіксована частина), 1833,77 грн - штраф (процентна складова). Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що і стало підставою звернення до суду.

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто на Користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 05.10.2007 року заборгованість за простроченим тілом кредиту 3306,09 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні вимог позову, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому вказує, що року відповідачем було підписано анкету-заяву та довідку про умови кредитування, в якій міститься базова відсоткова ставка за користування кредитом, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, розмір комісії. Тобто сторонами при укладенні кредитного договору буди досягнуті усі істотні умови договору. Крім того, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, що призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще й наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому - порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Суд ігнорує, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених коштів.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною відповідача не направлено.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення в оскарженій частині, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі не було досягнуто домовленості у належній формі щодо істотних умов такого договору, передбаченій законодавством, а саме не узгоджено у письмовій формі умов щодо застосування неустойки у вигляді штрафу, у разі порушення зобов`язання, а з наданого позивачем розрахунку суд позбавлений можливості визначити розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, оскільки до позовної заяви не надано доказів про підстави зміни розміру відсотків.

Проте повністю з таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Як вбачається із цивільної справи, що 05.10.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 відбулось підписання анкети-заяви, у якій зокрема, сторонами договору було погоджено розмір базової відсоткової ставки за кредитом у розмірі 22,8 % на рік (а.с. 10).

Крім того, при укладенні кредитного договору - 05.10.2007 року ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка містить істотні умови кредитування, а саме: розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами - 1,9 % у місяць або 22,8 % річних, визначено порядок щомісячної сплати платежів, нарахування та розмір комісії, а також штрафу за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених договором більше ніж на 120 днів у розмірі 250,00 грн + 5 % від суми позову (а.с. 11).

Додані банком до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які були предметом дослідження в суді першої інстанції, відповідачем не підписані (а.с. 12 - 17).

Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості станом на 01.10.2019 року складає - 38759,13 грн, з яких: 3306,09 грн - заборгованість за кредитом; 33369,27 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн - штраф (фіксована частина), 1833,77 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 5 - 9).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як встановлено, згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 1,9% в місяць або 22,8% в рік. Крім того, в анкеті-заяві сторонами у справі також було визначено розмір відсоткової ставки на рівні 22,8 % річних.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка стосовно використання кредитних коштів збільшувалась банком, зокрема з 01.01.2013 року до 30 % річних, з 01.09.2014 року до 34,80 % річних, з 01.04.2015 року до 43,20 % річних.

У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з довідки про умови кредитування та анкети-заяви сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 22,8 % річних (1,9 % на місяць). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 30 %, 34,8% та 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, банк надав суду розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, в якому розмір заборгованості по процентам за період з 01.01.2013 року по 01.10.2019 року обрахований, виходячи з підвищених процентних ставок, які в установленому законом порядку з відповідачем не були погоджені.

Розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, виходячи з базової процентної ставки 1,9 % на місяць позивачем, як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надано, незважаючи на посилання в позові та апеляційній скарзі на погодження сторонами у справі саме такого розміру відсоткової ставки.

Відтак, відсутні підстави для задоволення вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам у заявленому позивачем розмірі через недоведеність зазначеної суми боргу по відсотках долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

Що стосується вимог про стягнення заборгованості за штрафами, то в цій частині висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та приведеним вище нормам матеріального закону, оскільки під час укладання кредитного договору між сторонами у справі 05.10.2007 року ОСОБА_1 було підписано складову такого договору - довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою визначено порядок нарахування та розміру штрафу за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволенні лише в частині стягнення тіла кредиту, з відповідача на користь банку підлягає стягненню 415,30 грн (250,00+(3306,09х5%)) штрафу за порушення грошового зобов`язання.

Що стосується вимог апеляційної скарги про скасування рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за пенею, то вони є необґрунтованими, оскільки таких позовних вимог банком не заявлялось та з приводу них судом не ухвалювалось рішення.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позову про стягнення штрафів, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь банку 415,30 грн штрафу за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором б/н від 05.10.2007 року.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи межі задоволення позову та апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, шляхом зменшення суми стягнення до 184,44 грн. Також, з відповідача на користь банку підлягає стягненню 33,75 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а), г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2019 року в частині відмови у задоволенні вимог позову про стягнення штрафів скасувати, а в частині розподілу судових витрат - змінити та ухвалити в цих частинах нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» 415,30 грн штрафу за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором б/н від 05.10.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» 184,44 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову.

В іншій оскаржуваній частині заочне рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» 33,75 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко