ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Харків

Справа № 644/2613/20

Провадження № 22-ц/818/4861/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.

заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

заінтересована особа (боржник) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 6 липня 2020 року, постановлену суддею Сітало А.К.

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якій просив:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходяться виконавчі провадження № 43724693, № 43724447 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , щодо невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 січня 2014 року у цивільній справі № 644/4248/13-ц;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходяться виконавчі провадження № 60828950, № 60829111 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , щодо невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року у цивільній справі № 644/9961/15-ц;

- зобов`язати державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходяться виконавчі провадження № 43724693, № 43724447 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , невідкладно фактично належним чином в повному обсязі виконати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 січня 2014 року у цивільній справі № 644/4248/13-ц;

- зобов`язати державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходяться виконавчі провадження № 60828950, № 60829111 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , невідкладно фактично належним чином в повному обсязі виконати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року у цивільній справі № 644/9961/15-ц;

- постановити окрему ухвалу, якою направити до органів прокуратури частину матеріалів цієї справи, достатню для внесення інформації про злочини державних виконавців Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходяться виконавчі провадження № 43724693, 43724447, 60828950, 60829111 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в ЄРДР для подальшого притягнення їх до кримінальної відповідальності за бездіяльність, відповідальність за яку передбачена ч. 2 ст. 382 Кримінального кодексу України.

Також просив стягнути з Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 240 грн.

Скарга мотивована тим, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 січня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2014 року, у цивільній справі № 644/4248/13-ц та на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року у цивільній справі № 644/9961/15-ц видано відповідні виконавчі листи, які були пред`явлені до виконання у відділ державної виконавчої служби. У добровільному порядку боржник рішення суду не виконує, а державні виконавці, які повинні були забезпечити виконання рішення суду, допустили бездіяльність, оскільки не вчинили всіх виконавчих дій у строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Зазначає, починаючи з 2017 року у даному виконавчому провадженні виносилися лише постанови про приєднання до зведеного виконавчого провадження або роз`єднання виконавчих проваджень, передачу або прийняття виконавчого провадження. Про існування виконавчих проваджень № 60828950 та № 60829111 скаржник

довідався з сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження. Державні виконавці не зверталися до суду із заявою про тимчасове обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , не проводили опису, арешту та вилучення рухомого майна за відомими адресами місця проживання боржника ОСОБА_2 в порядку ст. ст. 49, 56 Закону № 1404-VIII. Згідно із інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у приватній власності ОСОБА_2 перебуває нерухоме майно за адресами: нежитлові приміщення 1-го поверху 27, XVIII, XX, 41 загальною площею 59,5 кв.м. в літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлова будівля літ. А-1, загальною площею 196,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 . Проте, за даними адресами державні виконавці не виїжджали. Скаржнику невідомо, чи проводиться перевірка майнового стану боржника в порядку ч. 8 ст. 48 Закону № 1404-VIII зі встановленою законодавством періодичністю. Державними виконавцями не вживаються заходи для звернення стягнення на нерухоме майно боржника в порядку ст. 50 Закону № 1404-VIII. Вважає, що бездіяльність державних виконавців Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є безпідставним затриманням виконання судового рішення.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 6 липня 2020 року в задоволення скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що в матеріалах виконавчого провадження містяться докази звернення державного виконавця до установ та організацій з метою виявлення майна боржника. Доводи стягувача про те, що державним виконавцем не вжито всіх заходів з примусового виконання рішення, а саме щодо виявлення рахунків та майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, спростовуються матеріалами виконавчого провадження та наявними у справі доказами. Перевірки майнового стану боржника вчинялися державним виконавцем багаторазово, що виключає висновок про наявність факту неправомірної бездіяльності державної виконавчої служби під час примусового виконання рішень суду у даній справі. Безрезультатність вчинених державним виконавцем вищезазначених заходів примусового стягнення з боржника суми коштів за рішеннями суду у даній справі не може свідчити про його бездіяльність в цілому.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити скаргу. Також просить стягнути з Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 10 240 грн, витрати на правову допомогу адвоката під час звернення в Харківський апеляційний суд із апеляційною скаргою на ухвалу районного суду у розмірі 5 120 грн, та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 420 грн 40 коп., а загалом 15 780 грн 40 коп.

Зазначає, що в період з моменту пред`явлення стягувачем виконавчих листів до виконання до моменту подання скарги посадові особи ДВС не вчинили жодних реальних дій щодо реального та фактичного виконання судових рішень, у зв`язку з чим вони досі залишаються невиконаними. Велика частина виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні № 61210888 була здійснена вже після відкриття провадження у справі № 644/2613/20 за скаргою ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державного виконавця. Деякі з прийнятих постанов у зведеному виконавчому провадженні № 61210888 фактично дублювали прийняті раніше постанови у виконавчих провадженнях № 43724693 та № 43724447. Державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження виїзду боржника за межі України лише після того, як стягувач ОСОБА_1 зазначив про відсутність такого звернення протягом шести років у своїй скарзі. З 25 січня 2017 року до 11 лютого 2019 року жодних виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 43724693 та № 43724447 не проводилось. Державним виконавцем порушено вимоги законодавства щодо строків та періодичності проведення перевірок майнового стану боржника. Висновок суду про те, що вказане у скарзі ОСОБА_1 нерухоме майно не належить боржнику, не ґрунтується на поданих сторонами доказах. Суд визнав встановленими обставини, які є недоведеними, внаслідок чого прийняв необґрунтоване рішення про неможливість опису та арешту майна боржника за вказаними ОСОБА_1 адресами. Звернення лише до одного з іпотекодержателів, в іпотеці яких перебуває майно боржника, із заявою про надання дозволу на реалізацію предмета іпотеки свідчить про зволікання державного виконавця із виконанням рішень судів про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . Відмовивши в задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 місцевий суд позбавив стягувача права власності на присуджені йому судом грошові кошти.

Державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду апеляційної інстанції надано відзив, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Відзив мотивований тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга не містить доводів, які б були підставою для її скасування.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 січня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2014 року, у цивільній справі № 644/4248/13-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі еквівалентній 9 427 доларів США та 800 гривень судового збору (а.с. 8-13 т. 1).

На виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 січня 2014 року у цивільній справі № 644/4248/13-ц стягувачу 28 травня 2014 року районним судом видано відповідні виконавчі листи, які 13 червня 2014 року разом з заявами про відкриття виконавчих проваджень були подані представником стягувача до канцелярії Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 10-11, 26-27 т.2).

17 червня 2014 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Гусєвою Н. Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43724693 про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 9 427 доларів США (а.с.28 т.2).

18 червня 2014 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Гусєвою Н. Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43724447 про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 боргу у розмірі 800 гривень (а.с.13 т. 2).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року у цивільній справі № 644/9961/15-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних та неустойки задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08.12.2008 року в сумі 905 769 грн 58 коп., а також заборгованість за розписками від 29.03.2010 року, 30.04.2010 року та 01.08.2010 року на суму 78 672 грн 32 коп (а.с. 25-29 т. 1).

На виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року у цивільній справі № 644/9961/15-ц стягувачу 5 квітня 2017 року районним судом видано відповідні виконавчі листи, які разом із заявами про відкриття виконавчих проваджень 3 грудня 2019 року подано стягувачем до канцелярії Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області (а.с. 2-4 т. 2).

11 грудня 2019 року державними виконавцями Міжрайонного ВДВС по

Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Карагьозяном Р.А. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 60828950 та № 60829111 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (а.с. 6, 22 т.2).

11.02.2019 р. Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесена постанова № 58252124 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору у розмірі 7 867,23 грн (а.с. 7 т. 2).

11.02.2019 р., Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесена постанова № 58252343 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору у сумі 90 576,96 грн (а.с. 25 т. 2).

Сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 за виконавчими листами, які знаходяться на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) становить 2 794 738,93 грн.

26.06.2014 р., 11.06.2015 р., 07.07.2016 р., 22.02.2017 р., 13.09.2017 р., 06.10.2017 р., 11.06.2018 р., 08.10.2018 р., 26.12.2018 р., 31.03.2019 р., 07.06.2019 р., 10.09.2019 р., 05.12.2019 р., 28.01.2020 р., 03.02.2020 р., 27.02.2020 р., 27.02.2020 р., 24.03.2020 р., 13.04.2020 р., державним виконавцем були сформовані та направлені запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України. За даними ПФУ про осіб, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника інформації не знайдено. За даними ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформації щодо боржника не знайдено За даними ДФС України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, перелік джерел доходів за останній звітний період: 1- інформація стосовно боржника щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платника податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня (а.с. 32,33, 41-42, 50-52, 73-98, 104-126 т.2).

За даними ДФС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями, у боржника наявні рахунки у ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», в AT «ОТП Банк», ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» (а.с. 33, 42 т.2).

За даними МВС, на ім`я боржника зареєстровано транспортний засіб-вантажний автомобіль: марка транспортного засобу: MERCEDES-BENZ, модель транспортного засобу: VITO 108 D, номерний знак № НОМЕР_1 , білого кольору, 2002 року, № кузова: НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_2 (а.с. 56, 57 т. 2).

23.09.2015 р. державним виконавцем отримано Інформацію з Реєстру прав

власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру

заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та встановлено, що у боржника

наявне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення підвалу № II, 4, 17, 20-26,1,1,2, загальною площею 235,2 кв. м., в літ «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 , а також нежитлова будівля літ.А-1, загальною площею 196,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 , яка знаходиться в іпотеці ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , квартира АДРЕСА_4 ( а.с. 43-47 т. 2 ).

23.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна

та оголошено заборону на його відчуження, якою накладено арешт на все майно

боржника (а.с. 48 т. 2).

19.07.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт

коштів боржника та направлено до ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», AT «ОТП Банк»,

ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» (а.с. 53 т.2).

23.12.2016 р. державним виконавцем отримано Інформацію з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та встановлено, що у боржника наявне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення підвалу № II, 4, 17, 20-26,1,1,2 загальною площею 235,2 км. м., в літ «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 58-63 т.2), нежитлова будівля літ.А-1, загальною площею 196,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 , які знаходяться в іпотеці ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк», квартира АДРЕСА_4 (а.с. 58-63 т. 2).

26.12.2016 р. на прийомі у державного виконавця, боржнику були роз`яснені його права та обов`язки як боржника, а також попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання обов`язків. Боржнику була надана можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, від чого останній відмовився, про що було складено акт державного виконавця від підписання якого боржник також відмовився (а.с. 64 т. 2).

12.01.2017 р. державним виконавцем, на адресу боржника було направлено вимогу, у якій боржника було зобов`язано в семиденний термін з моменту одержання вимоги з`явитись до відділу, та надати пояснення щодо невиконання рішення суду, надати декларацію про доходи, повний перелік рахунків відкритих у банках, та належним чином завірені копії правовстановлюючих документів на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику на праві власності. Боржника було попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення (а.с. 68 т. 2).

13.01.2017 р. державним виконавцем боржнику направлено повідомлення про те, що 25.01.2017 року о 10 год. 00 хвилин будуть проводитись виконавчі дії за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано боржника бути присутнім при проведенні виконачих дій та надати доступ до майна (а.с. 71 т. 2).

Згідно з актом від 25.01.2017 р. державним виконавцем було здійснено вихід за місцем знаходження майна боржника, а саме: АДРЕСА_1 з метою арешту та опису відповідного майна, а саме нежитлових приміщень 1-го поверху 27, XVIII, XX, 41 загальною площею 59,5 кв.м. в літ «А-5». Боржник з`явився для проведення вконавчих дій у зазначений час, у доступі не перешкоджав. Проте потрапити до нежитлових приміщень не вдалося у зв`язку з тим, що вхід до приміщень належить іншому власнику (а.с. 72 т. 2).

02.10.2019 р. державним виконавцем винесено постанову про розшук рухомого майна боржника (а.с. 100-101 т. 2).

16.10.2019 р. державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання боржника з метою перевірки майнового стану боржника, виявлення та опису належного йому майна. Проте майна на яке можливо звернути стягнення не виявлено, про що складено акт державного виконавця (а.с. 103 т. 2).

17.04.2020 р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника в рамках зведеного виконавчого провадження № 61210888 (а.с. 128-134 т. 2).

21.04.2020 р. державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника в рамках зведеного виконавчого провадження № 61210888, якою накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках AT «ОТП БАНК» та AT «ПРАВЕКС-БАНК» (а.с 138-145 т.2).

22.04.2020 р. державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання боржника з метою перевірки майнового стану боржника, виявлення та опису належного йому майна. Двері ніхто не відчинив. Боржнику залишено вимогу державного виконавця (а.с. 147-148, 149-151 т.2).

27.04.2020 р. державним виконавцем отримано Інформацію з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та встановлено, що у боржника наявне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення підвалу № II, 4, 17, 20-26,1,1,2, загальною площею 235,2 км. м., в літ «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлова будівля літ.А-1, загальною площею 196,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_5 в булинку АДРЕСА_6 (а.с. 158-164 т. 2).

28.04.2020 р. державним виконавцем створено платіжні вимоги на примусове списання коштів з рахунків боржника та направлено до «ОТП БАНК» та AT «ПРАВЕКС-БАНК». Платіжні вимоги на примусове списання коштів з рахунків боржника ПАТ "КРЕДИТПРОМБАНК" не направлялись у зв`язку з тим, що банк знаходиться у стані ліквідації (а.с. 152-157 т. 2).

29.04.2020 р. державним виконавцем створено та направлено запит до Державної міграційної служби України з приводу наявності у боржника закордонного паспорту (а.с. 163, 176 т. 2).

04.05.2020 р. державним виконавцем направлено до суду подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с. 166-170 т. 2).

04.05.2020 р. державним виконавцем складено заяву до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» щодо надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ.А-1 загальною площею 196,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 171-173 т. 2).

За даними AT «ПРАВЕКС БАНК» від 19.05.2020 року кошти на рахунку ОСОБА_2 відсутні (а.с. 175 т.2).

За даними AT «ОТП БАНК» від 07.05.2020 р. на рахунках боржника залишок коштів становить 0,02 грн. При цьому, клієнтські рахунки заблоковані в межах сум 1055, грн з метою забезпечення виконання інших документів про арешт (а.с. 174 т. 2).

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до статті 452 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи ОСОБА_1 про те, що в період з моменту пред`явлення ним виконавчих листів до виконання до моменту подання скарги посадові особи державної виконавчої служби не вчинили жодних реальних дій щодо реального та фактичного виконання судових рішень не відповідають дійсності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протягом часу перебування виконавчих листів про стягнення на користь ОСОБА_1 боргу з ОСОБА_2 на виконанні у відділі державної виконавчої служби державним виконавцем для перевірки майнового стану боржника неодноразово були направлені запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, МВС, на які отримані відповідні відповіді (а.с. 32,33, 41, 42, 50-52,56-57, 73-98, 104-126 т.2). Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошено заборону на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника (а.с. 48 т. 2), винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до ПАТ КБ «Правекс банк», AT«ОТП Банк», ПАТ «Кредитпромбанк» (а.с. 53 т.2). Державним виконавцем на адресу боржника направлялась вимога, у якій боржника було зобов`язано в семиденний термін з моменту одержання вимоги з`явитись до відділу, та надати пояснення щодо невиконання рішення суду, надати декларацію про доходи, повний перелік рахунків відкритих у банках, та належним чином завірені копії правовстановлюючих документів на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику на праві власності. Боржника було попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення (а.с. 68 т. 2). 25.01.2017 р. державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою арешту та опису майна боржника. 02.10.2019 р. державним виконавцем винесено постанову про розшук рухомого майна боржника (а.с. 100-101 т. 2). 16.10.2019 р. державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання боржника з метою перевірки майнового стану боржника, виявлення та опису належного йому майна. Проте майна на яке можливо звернути стягнення не виявлено, про що складено акт державного виконавця (а.с. 103 т. 2). 17.04.2020 р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника в рамках зведеного виконавчого провадження № 61210888 (а.с. 128-134 т. 2). 21.04.2020 р. державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника в рамках зведеного виконавчого провадження № 61210888, якою накладено арешт на грошові кошти які містяться на рахунках AT «ОТП Банк» та AT «Правекс-банк» (а.с 138-145 т.2). 22.04.2020 р. державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_7 , з метою перевірки майнового стану боржника, виявлення та опису належного йому майна. Двері ніхто не відчинив. Боржнику залишено вимогу державного виконавця (а.с. 147-148, 149-151 т.2).

Разом з тим, на думку колегії суддів державним виконавцем не було здійснено повною мірою всіх дій для виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на дватижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Колегією суддів встановлено, що державними виконавцями такі дії відповідно до вимог закону проведено не було, отже мала місце бездіяльність, яка є незаконною.

Так, державним виконавцем не проведено опису, арешту та вилучення рухомого майна за відомими адресами можливого місця знаходження майна боржника ОСОБА_2 .

Згідно із інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у приватній власності ОСОБА_2 перебуває нерухоме майно за адресами: нежитлові приміщення 1-го поверху 27, XVIII, XX, 41 загальною площею 59,5 кв.м. в літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлова будівля літ. А-1, загальною площею 196,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

Державним виконавцем за весь час перебування на виконанні виконавчих листів щодо стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_1 було здійснено лише один вихід за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт державного виконавця від 25 січня 2017 року. У вказаному акті зазначено, що потрапити до нежитлових приміщень не вдалося у зв`язку з тим, що вхід до приміщень належить іншому власнику (а.с. 72 т. 2).

Доказів зазначеної в акті державним виконавцем інформації про іншого власника приміщення матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2019 року та 22.04.2020 року державний виконавець здійснював вихід за адресою: АДРЕСА_7 , разом з тим, акти складені державним виконавцем не містять інформації щодо понятих, які брали участь в цьому заході.

Матеріали справи не містять жодної інформації щодо перевірки майна боржника за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .

Інформації про подальші дії, спрямовані на звернення стягнення на вказане майно та реалізацію майна боржника матеріали справи не містять.

Складення заяви від 04.05.2020 року до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» щодо надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ.А-1 загальною площею 196,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 не свідчить про виконання у повній мірі обов`язків державним виконавцем щодо виконання судових рішень.

У частинах першій, другій статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

З огляду на зазначені вище обставини колегія суддів дійшла висновку, що державний виконавець не в повній мірі скористався правами та виконав свої обов`язки щодо виконання судових рішень про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

У скарзі ОСОБА_1 просив постановити окрему ухвалу, якою направити до органів прокуратури частину матеріалів цієї справи, достатню для внесення інформації про злочини державних виконавців Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходяться виконавчі провадження № 43724693, 43724447, 60828950, 60829111 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в ЄРДР для подальшого притягнення їх до кримінальної відповідальності за бездіяльність, відповідальність за яку передбачена ч. 2 ст. 382 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Ураховуючи, що судовим розглядом не встановлено в діях державних виконавців наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, підстав для постановлення окремої ухвали, колегія суддів не вбачає. За наявності у скаржника достатніх відомостей про скоєння злочину державними виконавцями, він не позбавлений можливості самостійно звернутися до органу досудового розслідування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить стягнути з Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на свою користь судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 240 грн.

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до Договору про надання правової допомоги № 01-06/04-20, укладеного 6 квітня 2020 року між адвокатом Поліщуком О.Л. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1413) та Подвезьком А.В. адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу з підготування, складення та виготовлення скарги в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова на неправомірну бездіяльність державних виконавців Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні яких знаходяться виконавчі провадження № 43724693, № 43724447, № 60828950, № 60829111 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Матеріали справи містять калькуляцію рахунок, акт приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги та квитанції про сплату послуг адвоката.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу з Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 000 грн

В силу правил ст. 141 ЦПК України понесені ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі зверненням до апеляційного суду у розмірі 420,40 грн також підлягають відшкодуванню за рахунок Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 6 липня 2020 року - скасувати і постановити нове рішення. Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в провадженні якого знаходяться виконавчі провадження № 43724693, № 43724447, № 60828950, № 60829111 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щодо невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 січня 2014 року у цивільній справі № 644/4248/13-ц та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року у цивільній справі № 644/9961/15-ц.

Зобов`язати Міжрайонний ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходяться виконавчі провадження № 43724693, № 43724447, № 60828950, № 60829111 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , невідкладно вжити заходи, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" для виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 січня 2014 року у цивільній справі № 644/4248/13-ц та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року у цивільній справі № 644/9961/15-ц.

Стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 (ід. код НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп

В іншій частині скарги - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття. В силу ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови

складено 24 листопада 2020 року