Справа № 404/554/19
Номер провадження 2/404/138/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючого судді - Павелко І.Л.

за участі секретаря - Пилипенко Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду 22.01.2019 року з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 126 835,52 грн. та судових витрат.

Ухвалою суду 31 січня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Ухвалою суду 04 грудня 2019 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено.

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду не зявився, повідомлений належним чином, в позовній заяві вказав про розгляд справи у його відсутність; позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не зявися, про час і місце розгляду справи повідомлений рекомендованими листами, направленими за адресою реєстрації особи, які повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, що розцінюється судом як небажання особи отримувати судові виклики. Повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявилась, подала до суду відзив, з якого вбачається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами та вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити, виходячи з того, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 про звернення стягнення було задоволено частково - звернуто стягнення на предмет іпотеки, виселити ОСОБА_2 з предмета іпотеки та стягнути судові витрати по справі.

26 травня 2015 року, на виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.04.2014р., іпотечне майно, що було предметом застави було реалізовано банком.

Окрім іншого, 23.07.2014р., на адресу поручителя було надіслано листа з повідомленням про повне погашення кредитудобто, за спірним кредитним зобов`язанням AT КБ «Приватбанк», було реалізовано механізм дострокового повернення всіх грошових коштів відповідно до п. 5.2.4 договору про іпотечний кредит № KGMDG9 від 25.02.2008р. та таким чином пред`явлено ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення всієї суми грошових коштів за спірним кредитним зобов`язанням.

Даною вимогою кредитором було зобов`язано боржника повністю виконати кредитне зобов`язання протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати одержання цього повідомлення, яке було отримано ОСОБА_2 особисто 30.07.2014р.

04 серпня 2014 року суддею Кіровського районного суду м. Кіровограда відкр провадження у справі № 404/6550/14-ц за позовом ПАЇ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредит договором № № KGMDGI від 25.02.2008р. в сумі 43 1258,66 грн.

23 лютого 2015 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда було відмовлено ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредит договором № № KGMDGI від 25.02.2008р. в сумі 43 1258,66 грн.

24червня 2015 року Апеляційний суд Кіровоградської області, скасував рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.02.2015р. та ухвалив нове, яким частково задовольнив позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнув солідарно з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним догово № KGMDGI від 25.02.2008р. в сумі 80258,66 грн. яка була зменшена від загаль суми заборгованості в результаті реалізації іпотечного майна на суму 351000,00 грн.

З моменту ухвалення вказаного рішення, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобов`язань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину - в площину виконання судового рішення. Ці правовідносини врегульовані спеціальним законом Закон України «Про виконавче провадження».

Обидва рішення суддів були виконані, з огляду на це ОСОБА_2 вважає, що позивачем було змінено строк виконання зобов`язань по кредитному договору KGMDGI від 25.02.2008р..

Згідно ст. 611 ЦК України, згідно яких позивач має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати.

Таким чином, позивач в зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору, змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 25 лютого 2023 року на 05.08.2014 року (Відповідач - 2 отримала дане повідомлення 30.07.2014р.) та мав право звернутися до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості.

Таким правом позивач скористався і його позовні вимоги були задоволені рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.06.2015 року.

Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою від 23.07.2014р. позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної у вимозі дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості не підлягали виконанню.

Крім того, відповідач вказує, що саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 02 грудня 2015 року (№ 6-1707цс15, № 6-249цс15 та від 14

лютого 2018 року справа № 564/2199/15-ц провадження № 61 - 2404 св 18), які згідно з ч.4

ст. 263 ЦПК України є обов`язковою для судів.

Судом встановлено, що 25.02.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № KGMDGI відповідно до якого банк зобов`язався надати кредит у розмірі 400000.00 грн. на термін до 25.02.2023 p., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач ОСОБА_1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, коміекю, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та силатити проценти.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні

виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини еуми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 02.10.2018 року має заборгованість - 126 835,52 грн., яка складається з наступного: 31 721, 27 гри. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту);

*15 157, 04 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 68 426, 71 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до договору; 11 530, 50 грн. штрафу(процентна складова).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового

повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Звернувшись в суд з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов`язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками.

Рішенням Апеляційний суд Кіровоградської області від 24 червня 2015 року заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту всупереч положень статті 61 Конституції України призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку із чим суди помилково застосували до них позовну давність.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивачем позовна вимога про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми боргу, як передбачає ст. 625 ЦК України не заявлялась.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Спеціалізованого суду України № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Це відповідає правовій позиції висловленій у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (№ 6-1707цс15 та № 6-249цс15), та від 14 лютого 2018 року (№ 564/2199/15-ц).

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, суд приходить до ґрунтовного висновку щодо відмови в задоволенні поданого позову.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 525-526, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст.134-142, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 31 721, 27 гри. - заборгованості за кредитом (тілом кредиту); 15 157, 04 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 68 426, 71 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафу відповідно до договору; 11 530, 50 грн. штрафу(процентна складова) та судового збору в розмірі 1921 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,

набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: АТ КБ «ПриватБанк», місце знаходження: вул. Н.Перемоги, 50,м. Дніпро, 49094, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Текст рішення складено 25.02.2020 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда