Справа № 509/2803/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Козирського Є.С.

при секретарі Мочернюк В.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, клопотання відповідача ОСОБА_1 , про забезпечення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 30000 гривень, інфляційні втрати грошових коштів в розмірі 67800, 80 грн, відсотки в розмірі 2700 грн, всього стягнути 100500, 80 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у національній валюті України відшкодування вартості безпідставно набутого майна у розмірі еквівалентному 42000 доларам США за курсом НБУ на момент ухвалення рішення. Стягнути з стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені в справі судові витрати.

07 червня 2019 року провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання.

02.03.2020 року на адресу Овідіопольського районного суду Одеської області надійшло від відповідача ОСОБА_1 клопотання про забезпечення судових витрат.

Відповідач у клопотанні просив зобов`язати позивача ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які він має понести у зв`язку із розглядом цієї справи у розмірі 63000,00 гривень.

Відповідач обґрунтував клопотання тим, що згідно договору про надання правової допомоги та завдань-замовлень до цього договору відповідач оплатив надану йому правничу допомогу на суму 9000 грн., а також відповідачем із адвокатом погоджений перелік правничої допомоги що може бути виконана у майбутньому вартість якої становить 54000,00 грн., а тому витрати на правничу допомогу відповідача у майбутньому можуть складати суму 63000,00 грн.

Також відповідач зазначив, що існують ознаки завідомо необґрунтованого позову, так як у позовній заяві вказано, що ОСОБА_2 належать на праві власності кошти у розмірі 30000 гривень. При цьому позивач лише зазначив, що ці гроші були часткою від спільних сумісних грошей подружжя, та які були передані у 2008 році дружиною позивача ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_1 за недійсним правочином. Але разом із цим у позовній заяві ОСОБА_2 не виклав обставини про те, що саме він є учасником згаданих відносин що мали місце у 2008 році. Також позивач не виклав у позовній заяві обставин та не зазначив докази виникнення у позивача права власності на 30000 гривень. Що могло статися наприклад, внаслідок визнання грошей об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та у подальшому поділу між подружжям права вимоги грошей переданих у 2008 році відповідачеві дружиною позивача.

Також відповідач у клопотанні зазначив, що позивачем не наведені обставини щодо іншої його позовної вимоги - про відшкодування вартості безпідставно здобутого відповідачем майна за рахунок нібито проведеної позивачем реконструкції магазину по АДРЕСА_3 , який належить відповідачеві. Зокрема у позовній заяві не вказано конкретне майно та вартість майна, яке здобув (збагатився) відповідач за рахунок позивача. А також у посиланні на капітальну реконструкцію будівлі, у позовній заяві не викладені обставини отримання позивачем дозволу на здійснення капітальної реконструкції магазину по АДРЕСА_3 , належного відповідачу. У позовній заяві не викладені обставини здійснення позивачем та і фінансування будівництва. Докази цим обставинам у позовній заяві також не зазначені.

А тому відповідач вважає, що з огляду на те, що перелічені обставини та докази на їх підтвердження у позовній заяві не викладені та не зазначені, а тому з урахуванням порушень ч.ч.1-2 ст. 174 та п. 5) ч.3 ст. 175 ЦПК України, та основних засад цивільного судочинства існують ознаки завідомо безпідставного позову.

Відповідач також зазначив, що під час розгляду цього клопотання при визначенні розміру забезпечення майбутніх витрат відповідача, дотримуючись положень ч. 5 ст. 135 ЦПК України, слід врахувати, наступні обставини:

- усі вказані у розрахунку майбутні витрати пов`язані з розглядом цієї справи, хоча і в договорі на правову допомогу, коло дій адвоката та коло установ не обмежено Овідіопольським районним судом Одеської області та цією справою, але у додатках до договору (завданнях-дорученнях) деталізовані послуги (роботи) адвоката та їх вартість (гонорар), саме по цій справі ( п.1) ч.3 ст. 141 ЦПК).

- те, що обґрунтованість розміру та співмірність майбутніх витрат пов`язаних із розглядом справи доводиться співвідношенням таких обставин: заявленою значною сумою ціни позову 1 197 223,74 грн.; застосуванням у справі забезпечення позову у вигляді арешту будинку відповідача; не використання позивачем усіх процесуальних прав, що сприятимуть якнайскорішому розгляду справи; та одночасно існуванням ознак завідомо необґрунтованого позову ( п.2) ч.3 ст. 141 ЦПК).

- поведінка позивача що призводить до затягування справи, не усуває недоліки позову, не надає докази, тривалий час з 09.07.2019 року, не надає відповіді на відзив та не з`являється у судові засідання, не знайомиться із матеріалами справи, представник позивача не надає доказів про поважність причин своєї неявки у судові засідання. При цьому слід врахувати також особу позивача, який займав посаду начальника Овідіопольської районної міліції, є пенсіонером МВС, а зараз є адвокатом, а тому позивач усвідомлено допускає таку поведінку (п.3) ч.3 ст. 141 ЦПК).

- безпідставне твердження ОСОБА_2 про обставини, які мають значення для справи, зокрема: належності ОСОБА_2 права вимоги грошей його дружини, твердження про здобуття відповідачем майна за рахунок позивача певної вартості, начебто здійснення та фінансування капітального будівництва за гроші позивача. При тому що про ці твердження, обґрунтування не викладені, та докази не зазначені ( п.3) ч.3 ст. 141 ЦПК).

- безпідставне завищення позивачем позовних вимог, що вбачається із нелогічних доводів позовної вимоги «стягнути відшкодування вартості безпідставно набутого майна…», хоча у змісті позовної заяви не викладені обставини щодо вартості майна. При цьому позивач намагається підмінити предмет доказування посилаючись на позику у розмірі, що відповідає заявленій сумі до стягнення ( п.3) ч.3 ст. 141 ЦПК).

Відповідач надав заяву, в якій підтримує клопотання, просить його задовольнити та розглянути клопотання без його участі.

Представник відповідача адвокат Коперсак Віталій Володимирович в якій підтримує клопотання, просить його задовольнити та розглянути клопотання без його участі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, клопотання про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу, та заслухавши пояснення сторін, вважає що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

«26» червня 2019 року адвокат - Коперсак Віталій Володимирович та клієнт - ОСОБА_1 уклали договір про надання правової допомоги № 272093.

Відповідно пункту 1.1. договору про надання правової допомоги № 272093, Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання-доручення, а Адвокат зобов`язується відповідно до завдання-доручення Клієнта надати йому за плату юридичні послуги адвоката щодо здійснення представництва (правової допомоги) прав та інтересів Клієнта в органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, судах України, правоохоронних органах тощо.

Згідно завдання-замовлення №1 від 26.06.2019 та акту приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 05.07.2019 р. адвокат Коперсак В.В. виконав роботу по завданню ОСОБА_1 на суму 9000 грн. Відповідно деталізації, виконані послуги (роботи) полягали у складання процесуальних документів у справі № 509/2803/19, а саме: 1) Складення відзиву на позовну заяву; 2) Складення заяви про застосування позовної давності; 3) Складення Клопотання про витребування оригіналів доказів; 4) Складення Клопотання про визнання участі обов`язковою; 5) Складення Клопотання про зупинення. Відповідно прибуткового касового ордера від 05.07.2019р. ОСОБА_1 оплатив за актом приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 05.07.2019 р. адвокату ОСОБА_4 суму гонорару -9000 грн.

Також відповідно завданнь-замовленнь №№ 4, 5, 6, 7 від 24.02.2020 р. ОСОБА_5 погодив із адвокатом Коперсак В.В. деталізований перелік професійної правничої допомоги (складання процесуальних документів та участь у розгляді справи у суді, ознайомлення з технічним записом та журналом судових засідань) що може бути виконана у майбутньому у справі № 509/2803/19. Гонорар за перелічену правничу допомогу у сумі складає 54000,00 грн.

Отже витрати на правничу допомогу по оплаті гонорару адвокату Коперсак В.В. відповідачем у майбутньому у справі № 509/2803/19 можуть скласти суму 9000+54000=63000грн.

Відповідно ч.1 та п. 1) ч. 3 ст. 133 ЦПК України, 1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Отже сума майбутніх можливих витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у цій справі може становити 63000,00 грн.

Відповідно ч. 4 ст. 135 ЦПК України, як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов.

Перевіряючи наявність у позовній заяві ОСОБА_2 ознак завідомо безпідставного позову, суд на цій стадії процесу обмежений у дослідженні та оцінці доказів по суті обставин справи, а тому суд перевіряє переконливість доводів відповідача викладених у клопотанні, лише з урахуванням позовної заяви ОСОБА_2 та відповідності зазначених у ній позовних вимогах обставинам викладеним у їх обґрунтування та перевіряє чи зазначені у позовній заяві доказів на підтвердження обставин, без їх дослідження та без надання їм оцінки.

Відповідно до позовної заяви, ОСОБА_2 звернувся із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 30000 гривень, інфляційні втрати грошових коштів в розмірі 67800,80 гривень, відсотки в розмірі 2700 гривень, всього стягнути 100500, 80 грн.

В обґрунтуванні цієї вимоги ОСОБА_2 у позовній заяві зазначив: - «Грошові кошти, які ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 в рахунок придбання продовольчого магазину, відповідно до ст. 60 СК України належали нам з ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності як подружжю.» - (а.с. 4 абз.4).

Далі у позовній заяві ОСОБА_2 ще зазначив: - «Таким чином, ОСОБА_1 відповідно до закону зобов`язаний повернути мені 30000 гривень, що становлять належну мені на праві власності частку в отриманих ним 15.11.2008 року і безпідставно не повернутих грошових коштах з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати три проценти річних від простроченої суми» - (а.с.7, абз.2).

При цьому позивач не навів обставин про джерело походження грошей зі спільного бюджету подружжя, що були передані у 2008 році від ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_1 .

Окрім вказаного, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Зі змісту ч.ч. 1-2 ст. 71 СК України, вбачається що, набуття одним з подружжя права власності можливо за поділом майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у випадку домовленості дружини та чоловіка, або у судовому порядку.

Нехтуючи наведеною нормою права, у позовній заяві позивач не виклав обставин визнання грошей об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та подальшого їх поділу між подружжям.

Відповідно ч.ч.1-2 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. 2. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно п. 5) ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в цій частині має ознаки завідомо безпідставного.

Також позовна заява ОСОБА_2 містить позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування вартості безпідставно набутого майна у розмірі еквівалентному 42000 доларам США за курсом Національного Банку України на момент ухвалення рішення, та яка на день подання позову, за підрахунком позивача становила 1096 722,94 гривні.

Позивач просить задовольнити вказану вимогу з правових підстав що передбачені ст.ст. 1212-1214 ЦК України.

Відповідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно ст. 1213 ЦК України, 1. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. 2. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, за умовами диспозиції наведених норм права, серед іншого ОСОБА_2 зобов`язаний в обґрунтуванні позовної вимоги навести обставини набуття відповідачем - ОСОБА_1 конкретного майна, та із зазначенням його вартості.

Проте позивач в частині обґрунтування обставин цієї вимоги лише зазначив про збільшення вартості і до того належного відповідачу магазину, зокрема вказав:

- «Оскільки ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за угодою від 15 листопада 2008 року і не повернув отримані за цією угодою грошові кошти в сумі 60000 грн., які зобов`язаний був повернути у зв`язку із невиконанням умов угоди щодо укладення договору купівлі-продажу, та належна йому на праві власності будівля магазину істотно збільшилась у своїй вартості внаслідок вкладення у її реконструкцію 42000 доларів США, отриманих мною за договором позики від 28.12.2008 року, відбулося безпідставне, (за відсутності правової підстави) набуття відповідачем майна за рахунок інших осіб, зокрема за мій рахунок.» (а.с. 6 абз.7).

Отже, позивач лише висловився про збільшення вартості майна, але обставин зміни у більшу сторону вартості належного відповідачу майна не виклав та доказів цьому не зазначив.

Аналогічний правовий висновок є у Постанові (ВГСУ від 09 серпня 2016 р., справа № 6/363), зокрема йдеться, що при застосуванні положень глави 83 Цивільного кодексу необхідно перевіряти, в чому саме полягає збагачення відповідача за рахунок позивача (чи змінилися їх майнові активи) станом на момент звернення з позовом, та, відповідно, в чому саме полягає порушене право позивача.

Окрім вказаного, позивач наголошує, що він разом із ОСОБА_3 , під час шлюбу (протягом березня - серпня 2009 року) здійснив реконструкцію будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_3 . Але при цьому не виклав обставин капітального будівництва, та не зазначив доказів цьому.

До цього висновку суд прийшов з огляду на те, що у вказаний позивачем період здійснення реконструкції будівлі магазину (2009 рік), правові та організаційні основи планування та забудови населених пунктів були встановлені положеннями Закону України «Про планування і забудову територій» у редакції з відповідними змінами та доповненнями.

Так, статтею 24 названого Закону визначено, що фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об`єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов`язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об`єкта містобудування. Фізичні та юридичні особи, заінтересовані в здійсненні будівництва об`єктів містобудування, подають письмову заяву про надання дозволу на будівництво до виконавчого органу відповідної ради. До заяви додається документ, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. У разі, якщо замовник (забудовник) не є власником чи користувачем земельної ділянки, також подається нотаріально засвідчена згода власника земельної ділянки на забудову цієї ділянки, а якщо ділянка перебуває у користуванні, - нотаріально засвідчені згоди власника та користувача земельної ділянки на її забудову. Перелік інших документів та матеріалів, необхідних для отримання дозволу на будівництво, які додаються до письмової заяви, порядок їх розгляду визначаються регіональними та/або місцевими правилами забудови. У разі прийняття сільською, селищною чи міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об`єкта містобудування в порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є дозволом на будівництво цього об`єкта. Дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом. Дозвіл на будівництво надається на підставі комплексного висновку щодо відповідності запропонованого будівництва містобудівній документації, державним будівельним нормам, місцевим правилам забудови (далі - комплексний висновок). Комплексний висновок і проект рішення про дозвіл на будівництво готуються спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури протягом місяця від дня звернення заінтересованої особи. У випадках, передбачених регіональними або місцевими правилами забудови, комплексний висновок готується з урахуванням висновків відповідних землевпорядних, природоохоронних, санітарних та інших органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Свої висновки зазначені органи надають протягом двох тижнів від дня звернення спеціально уповноваженому органу з питань містобудування та архітектури. Дозвіл на будівництво об`єкта містобудування надається заявнику протягом двох місяців з дня подання заяви. Дозвіл на будівництво об`єкта містобудування не є документом, що засвідчує право власності чи право користування (оренди) земельними ділянками.

При цьому дозвіл на будівництво об`єкта містобудування не дає права на початок виконання будівельних робіт без одержання відповідного дозволу місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Порядок та процедури, перелік необхідних документів для отримання дозволу на виконання робіт з нового будівництва визначається згідно із Положенням про порядок надання дозволу нa виконання будівельних робіт, затвердженим наказом Держбуду від 05.12.2000 р. № 273.

3дійснення будівельних робіт нa об`єктах містобудування без дозволу нa виконання будівельних робіт вважається самовільним будівництвом, що слідує з пункту 12 Типових регіональних правил забудови, затверджених наказом Держбуду, архітектури та житлової політики від 10.12.2001 р. № 219.

Отже обставинами обґрунтування вимоги позивача, що походить від здійснення капітального будівництва (реконструкції) можуть бути обставини отримання погодження від власника нерухомого майна та земельної ділянки на проведення капітального будівництва (реконструкції), отримання дозвільної, проектної документації, складання та оформлення у відповідності до вимог законодавства кошторисної та фінансової документації капітального будівництва (реконструкції) будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_3 .

Але у позовній заяві ОСОБА_2 пропонує довести показаннями свідків лише обставини отримання погодження від власника на будівництво. Щодо інших обставин будівництва взагалі не виклав доводів. А замість зазначення доказів будівництва, що передбачені ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» послався лише на сторонні документи (розписка про позику; договір та акт позивача та ТОВ «Аванта») та висновок експерта щодо обстеження будівлі (абзаци 2, 4 стор.2 позовної заяви).

У той час як передбачені законодавством обставини та докази здійснення капітального будівництва, як того вимагають норми ч.ч.1-2 ст. 174 та п. 5) ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить. Тому у цій частині позов також має ознаки завідомо безпідставного.

Нормою ч.5 ст. 135 ЦПК України, визначено, що сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Відповідно ч. 4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно ч.7 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно ч.3 ст. 141 ЦПК України, 3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже суд, при вирішенні розміру судових витрат враховує те, що усі вказані у завданнях-дорученнях до договору на правову допомогу суми гонорарів є деталізовані, можливі,майбутні витрати відповідача, що пов`язані із розглядом цієї справи.

Також суд враховує одночасно наявні такі обставини у цій справі це - співвідношення - (1/19) значної ціни позову 1 197 223,74 грн. до заявленої суми витрат 63 000,00 грн.; здійснення заходів забезпечення позову у вигляді арешту будинку відповідача одразу після відкриття провадження та подальша пасивна поведінка позивача; тривалий розгляду справи на стадії підготовчого провадження за відсутності процесуальних дій; часті неявки позивача та його представника у судові засідання; та одночасно існування ознак завідомо необґрунтованого позову.

Також суд враховує особу та поведінку позивача. З 09.07.2019 року позивач не надає відповіді на відзив та не з`являється у судові засідання та не знайомиться із матеріалами справи.

Суд приходить до висновку, що зазначені відповідачем у клопотанні про забезпечення судових витрат обставини, стосуються предмету доказування у даній справі. А з урахуванням того, що такі обставини не були викладені позивачем у позовній заяві, та у позовній заяві не зазначені докази у їх підтвердження, тому позов ОСОБА_2 має ознаки завідомо необґрунтованого.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи ст. 81 ЦПК України, та з огляду на переконливість доводів відповідача про існування обставин передбачених в п. 1 абз. 2 ч. 4 ст. 135 ЦПК України, та документального обґрунтування відповідачем суми майбутніх можливих судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд приходить до висновку, що відповідач довів наявність підстав, передбачених ч.4 ст.135 ЦПК України, для забезпечення майбутніх можливих витрат на професійну правничу допомогу та вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 135, 197 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Зобов`язати позивача - ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

Визначити суму забезпечення судових витрат, яка підлягає внесенню на депозитний рахунок суду ОСОБА_2 у розмірі 63000,00 (шістдесят три тисячі) гривень.

Визначити ОСОБА_2 строк для внесення суми визначеної у цій ухвалі на депозитний рахунок суду п`ять днів від дня вручення йому цієї ухвали.

Попередити ОСОБА_2 , що у разі невнесення у строк та повної суми коштів у забезпечення витрат на професійну правничу допомогу, що визначені у цій ухвалі, суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду.

Повідомити позивачу реквізити депозитного рахунку для внесення суми коштів забезпечення витрат визначеної у цій ухвалі: код отримувача (код за ); банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0005435

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена протягом 15-ти днів з дня проголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Є.С. Козирський