Справа № 487/7073/19
Провадження № 2/487/493/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2020 р. м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Кузьменко В.В.,

за участю секретаря судових засідань - Рафальської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив визнати квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та земельну ділянку АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , об`єктами спільної сумісної власності, набутими подружжям у шлюбі; поділити спільне майно подружжя, відступивши від рівності часток, наступним чином: визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку АДРЕСА_2 .

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , ними було придбане майно, яке є їх спільною сумісною власністю. На даний час вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але у Заводському районному суді перебуває позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Наразі між ним та його дружиною - ОСОБА_2 не досягнуто домовленості про поділ спільного майна, набутого за час шлюбу.

Ухвалою суду від 25.09.2019 року відкрито провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 08.11.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила справу розглядати без її участі.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.05.1997 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Кожухівської сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис №5, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В. від 30.03.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації від 01.04.2004 року, номер витягу 3238728, ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою Н.В. від 24.01.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою Н.В. від 24.01.2014 року, індексний номер витягу: 16714741, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0642 га, кадастровий номер :03:038:0007.

Тобто, наведені обставини свідчать про те, що подружжям за час перебування у зареєстрованому шлюбі було придбано квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0642 га, кадастровий номер :03:038:0007, тому слід визнати зазначене нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя.

Оскільки, позивач спільно з відповідачем по справі не проживає більше трьох років, не веде спільне господарство, а тому, як вбачається з матеріалів справи, на даний час виникла необхідність у поділі спільного майна подружжя.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, другастатті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина другастатті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, відповідає вимогам Закону і підлягає задоволенню.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так як, відповідач визнав позов до початку судового розгляду по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2407,78 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 81, 258, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) № НОМЕР_3 , площею 0,0642 га, кадастровий номер :03:038:0007, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) об`єктами спільної сумісної власності, набутими подружжям у шлюбі.

Визнати право власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) № НОМЕР_3 , площею 0,0642 га, кадастровий номер :03:038:0007, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ), 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2407 (дві тисячі чотириста сім) гривень 78 копійок, згідно квитанції 0.0..1 від 19.09.2019 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі розгляду справи у відсутності осіб - з моменту отримання його копії.

Суддя Заводського районного

суду м. Миколаєва В.В.Кузьменко