_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9281/19
Провадження № 2/947/463/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Маломуж А.І.

за участю секретаря судового засідання - Абухіної Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа - Одеський прикордонний загін ДПС України (м. Одеса, вул. Левітана, 113) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття, -

В С Т А Н О В И В :

26.04.2019 року позивач звернувсь до Київського районного суду м. Одеси з позовом ОСОБА_2 , третя особа - Одеський прикордонний загін ДПС України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття, посилаючись на те, що з вини відповідача сталося залиття квартири якої він є наймачем. Внаслідок залиття йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 33247 грн. та моральну шкоду яку він оцінює в 10000 грн. Враховуючи те, що відповідач добровільно не бажає відшкодувати завдану йому шкоду, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Маломуж А.І.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. від 27.05.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовну заяву в повному обсязі та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності заперечив проти позовної заяви, просив у її задоволенні відмовити, посилаючись на те, що наданий позивачем акт від 19.03.2019 року не відповідає вимогам закону, огляд квартири проводився за його відсутності, доказів того, що відповідач своїми діями завдав майнової шкоди відповідачу не надано та звіт про назалежну оцінку вартості затрат на відшкодування збитку не може бути належним доказом, оскільки в ньому експертом допущено ряд помилок.

Представник третьої особи - Одеського прикордонного загону ДПС України в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявний відзив відповідно до якого, у задоволені позову просив відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження причин залиття та розміру завданої шкоди не надано.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі договору № 117 від 01.10.2015р. про користування службовим приміщенням Одеського прикордонного загону для тимчасового проживання під час проходження військової служби в ДПСУ позивач користується кв. АДРЕСА_2 .

На підставі договору № 125 від 01.10.2015р. про користування службовим приміщенням Одеського прикордонного загону для тимчасового проживання під час проходження військової служби в ДПСУ ОСОБА_2 користується кв. АДРЕСА_4 .

Балансоутримувачем будинку є Одеський прикордонний загін ДПСУ, тобто взаємовідносини сторін склалися, щодо службового житла, яке знаходиться на балансі третьої особи, та надано позивачу та відповідачу в користування на підставі договору.

Вночі ІНФОРМАЦІЯ_1 г . сталася аварія, наслідком якої стало затоплення АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , що не заперечується сторонами.

Згідно Акту перевірки житлових умов від 19.03.2019 року затвердженого начальником Одеського прикордонного загону полковником С. Лаврентьєвим, комісія у складі: заступник начальника Одеського прикордонного загону - начальник відділу персоналу полковник Большагін М.В., заступник начальника Одеського прикордонного загону начальник відділу забезпечення підполковник Власюк Р.П., начальник житлово-експлуатаційного відділення відділу забезпечення лейтенант Гулько О.І., інженер з охорони праці 1 категорії працівник ОСОБА_3 встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01:30 год. надійшло звернення від мешканця ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , щодо затоплення його помешкання сусідом з 2 поверху ОСОБА_2 , кв. АДРЕСА_4 .

В ході проведення огляду кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_1 дійсно підтверджено факт затоплення водою приміщення кухні, санвузол, а саме затоплено стелю і стіни, меблі та коврове покриття, гідробокс, особисті речі, продукти харчування (детальний перелік пошкодженого майна ОСОБА_1 додається).

В цілях безпеки мешканців будинку відключено від електропостачання холодильник, електричну плиту та інші електроприбори.

Під час затоплення ОСОБА_2 будучи в квартирі, свого помешкання не відкривав, комісія самостійно перекрила водопостачання в його квартиру.

Додатково о 08.40 год. комісія вибула для обстеження кв. ОСОБА_2 для встановлення причин затоплення кв. ОСОБА_1 , в ході перевірки було встановлено, що витік води був здійснений з труб водопостачання в приміщенні кухні ОСОБА_2 ..

У відповідності до договору № 125 "Про користування службовим (відомчим) приміщення Одеського прикордонного загону для тимчасового проживання на період проходження військової служби в Державній Прикордонній службі України" від 01 жовтня 2015 року п.3.1 користувач зобов`язаний: без перешкод допускати представників загону до помешкання для перевірки умов проживання, експлуатації приміщень та перевірки приборів обліку; здійснювати за власний рахунок ремонт або заміну санітарно-технічного та іншого обладнання, якщо воно ще не відслужило строку, але стало непридатним з вини осіб, що проживають на службовій (відомчій) площі. Військовослужбовцем ОСОБА_2 були порушені умови даного договору.?

Комісія рекомендувала провести ремонтні роботи кв. ОСОБА_1 власними силами ОСОБА_2 .

Відповідно п.3.10 договору № 125 " Спори, що виникають під час виконання договору про користування службовим (відомчим) приміщеннями вирішуються в судовому порядку".

До вищевказаного акту було додано копії договорів, фото пошкоджень, та детальний перелік пошкодженого майна.

Відповідно до переліку пошкодженого майна були пошкоджені стеля, стіни та електропроводка, люстра, меблі в кухні, ванній кімнаті та туалеті, килими для підлоги, посуд, взуття, продукти харчування, тощо.

Відповідно до Акту фіксації відмови проставлення підпису про ознайомлення від 21 березня 2019 року, заступник начальника відділу забезпечення майор Клименко О.М. начальник першої секції - водій логістичного центру молодший сержант ОСОБА_5 , контролер - старший групи комендантського відділення старший прапорщик ОСОБА_6., склали цей акт про те, що 21.03.2019 року о 07.00 в приміщенні КПП, ними було запропоновано громадянину ОСОБА_2 ознайомитись зі змістом акту перевірки житлових умов, що складено на підставі звернення користувача квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , щодо затоплення його помешкання сусідом з другого поверху ОСОБА_2 та проставити особистий підпис про його ознайомлення. В їх присутності громадянин ОСОБА_2 відмовився проставляти підпис про ознайомлення та надати будь які усні чи письмові пояснення щодо факту відмови.

16 квітня 2019 року експертом-оцінювачем ФОП « ОСОБА_7 » на підставі відповідного замовлення ОСОБА_1 визначено вартість затрат на відновлення приміщення квартири АДРЕСА_2 та предметів побуту - 33247 грн.

На підставі зазначених доказів позивач ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування збитків, завданих залиттям та пошкодженням житлового приміщення внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_2 .

Суд надає оцінку слушності аргументів позивачів з позиції належності і достатності доказів та приписів норм права, що підлягають застосуванню до спірних відносин сторін.

Позиція відповідача ОСОБА_2 ґрунтується одночасно як на поставленні під сумнів акту обстеження так і повному оспорювання причетності, наявності вини до пошкодження майна.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Так, ОСОБА_2 вважає позовні вимоги безпідставними з огляду на невідповідність форми та змісту Акту обстеження від 19.03.2019 року вимогам, викладеним у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, а тому не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. ОСОБА_2 акцентує увагу суду, що в Акті обстеження від 19.03.2019 року чітко не зазначено причину та характер залиття квартири позивача, завдана шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість, висновок комісії щодо встановлення вини особи. Яка вчинила залиття, огляд проводився у відсутності відповідача.

Суд критично відноситься до такої позиції сторони відповідача.

Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, визначено, що у разі залиття квартир складається відповідний акт за формою, встановленою Додатком 4 до цих Правил. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік): прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також роз`яснено, що при складенні акту про залиття необхідна присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної; акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії; в акті повинно бути відображено характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода, висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Суд, надаючи оцінку Акту обстеження квартири, зазначає, що в ньому зазначено: дату та місце складання; членів комісії, якими складено акт; подія, що трапилася; місце, де сталося залиття, наслідки залиття (до акту додано перелік пошкодженого майна та приблизну його вартість); причину залиття - витік води був здійснений з труб водопостачання у приміщенні кухні ОСОБА_2 . Дійсно при обстеженні відповідач ОСОБА_2 присутнім не був, однак це не може свідчити про недійсність Акту, складеного 19.03.2019 року, так як безпосередньо в досліджуваному акті зазначено про відсутність доступу до квартири під час самого залиття, так і з пояснень сторін по справі, а також допиту свідків встановлено, що вживалися заходи для забезпечення присутності відповідача під час обстеження житлового приміщення позивачів безпосередньо під час події залиття, однак на стуки двері ніхто не відчинив, комісія прийшла вдруге о 08.40 ранку, і тільки тоді вже було надано доступ до квартири, з вищевикладеного вбачається, що відповідач мав час, щоб з`явитися до квартири. При цьому, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 не мав жодних перешкод для звернення вже після складення Акту обстеження від 19.03.2019 року до комісії яка проводила обстеження з вимогою повторного обстеження квартири в його присутності.

Підлягають відхиленню, за переконанням суду, також посилання сторони відповідача, що причину залиття квартири позивача з його вини, оскільки труби водопостачання були прокладені таким чином, що в санітарному вузлі та в ванній кімнаті вони знаходяться у вільному доступі, а на кухні повністю закриті, та здійснювати візуальний контроль за ними неможливо, а вказівка в Акті обстеження від 19.03.2019 року, що витік води був здійснений з труб водопостачання у приміщенні кухні ОСОБА_2 не відповідає дійсності. Суд акцентує увагу, що матеріали справи не містять даних про пошкодження будинкових систем водо- чи теплопостачання, несправності зливної каналізації мережі будинку, або даних про наявність залиття з інших квартир, ніж квартири відповідача.

Окрім того, згідно з договором №125 від. 01.10.2015р. обов`язок наймача здійснювати за власний кошт ремонт або заміну санітарно-техничного та іншого обладнання виникає тільки у разі, якщо воно ще не відслужило строку, але стало непридатнім з вини осіб, що проживають на службовій площі, проте відповідачем ні відремонтовано трубу самостійно, ні повідомлено балансоутримувача майна про пошкодження труби для подальшого його ремонту.

Фото яке було надано відповідачем, суд не приймає до уваги, оскільки воно зроблено вже після ремонту, а не під час складання акту, та з нього не вбачається, що саме не в приміщенні був витік води.

Під час розгляду справи клопотань про призначення судом будівельно-технічної експертизи для визначення причин залиття не заявлялось. Інших доказів на спростування доводів та доказів позивача судові не надано.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. На підтвердження своїх заперечень відповідачем заявлено клопотання про допит свідків, які були очевидцями залиття квартири.

Свідок ОСОБА_9 , яка є дружиною відповідача, повідомила, що 19.03.2019 року почула стук в квартиру побачила сусіда ОСОБА_1 і зрозуміла, що щось сталось, далі побачила, що з під столу в кухні б`є вода, дочка перекрила воду, вночі комісія не приходила, комісія прийшла десь о 8.30 ранку коли чоловік вже поїхав на роботу до квартири заходили ОСОБА_10 та Большагін М.В. інших членів комісії не було, коли ОСОБА_10 включи воду зі стіни пішла вода і він сказав, що вини відповідача немає, ОСОБА_2 неодноразово ходив до позивача щоб подивитися яку шкоду було надано, проте коли нарешті його впустили побачив лише що на стелі в кухні була пляма від води, коли складався акт вона до квартири позивача не заходила, ремонтні роботи в квартирі не проводились, в якому стані її отримали так і користувались.

Свідок ОСОБА_12 , яка є дочкою відповідача пояснила, що вночі прийшов сусід ОСОБА_1 , потім мама сказала що у них в квартирі потоп і вона побігла перекривати воду, зі стіни била вода, десь на метр від стіни було затоплення, вночі окрім сусіда ніхто не приходив, ремонт в квартирі ними не робився, до квартири позивача не заходила, при складанні акту не була присутня.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона відповідальна за санітарний стан у будинку, тому вночі 19.03.2019 року до неї прийшов позивач і попросив спуститися на перший поверх, так як там текла вода, сказала, що треба покликати комісію щоб та склала акт. Вранці прийшли ОСОБА_10 , Большагін М.В. та ОСОБА_13 , вона не була членом комісії. Проте її внесли до акту, оскільки вона була першою хто побачив затоплення і тому підписала акт. Була лише в квартирі позивача, до квартири відповідача не заходила.

Свідок Большагін М.В. пояснив, що був присутнім при складанні акту, огляд здійснювався візуально вранці 19.03.2019 року, в квартирі ОСОБА_1 при огляді дружини ОСОБА_2 не було, при огляді квартири відповідача ОСОБА_1 в квартиру не заходив, а стояв у коридорі, ОСОБА_3 була присутня вночі безпосередньо під час заьоплення, зранку не пам`ятає чи була вона присутня, витік води стався де був підхід води до крану, труба не була зашита гіпсокартоном при ознайомленні відповідача з актом пропозицій щодо внесення змін в акт ОСОБА_2 не надав.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_3 не була присутня під час складання акту, а тому не повинна була його підписувати, суд не приймає до уваги, оскільки хоч вона і не була безпосередньо при складанні акту, вона була свідком самої події, бачила яку шкоду було завдано, оскільки була в квартирі позивача у цей час, а тому мала право підтвердити своїм підписом факти викладені в акті. Щодо інших членів комісії, то зі свідчень інших свідків всі вони були присутні при складанні акту.

З урахуванням вищевказаного, з огляду на характер пошкоджень в квартирі позивачів, відсутності інших джерел небезпеки затоплення, - суд приймає в якості доказу показання свідків та вважає обґрунтованими доводи (аргументи), що залиття відбулося з вини відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового суду України, викладених у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридично підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 11.12.2018 року у справі № 61-9338св18 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

На підставі вищевикладених фактичних обставин справи, зазначених положень законодавства, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами доведено факт пошкодження майна ОСОБА_1 , що знаходиться в прямому причинному зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_2 , при цьому причина залиття судом досліджена з наданих судові доказів, та відповідачем не спростована.

За таких обставин, наявні підстави для стягнення збитків, завданих позивачу в наслідок пошкодження належного йому майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 на власний розсуд та з власної ініціативи звернулась до суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_7 » для визначення вартості матеріального збитку, спричиненого пошкодженням квартири з метою визначення розміру позовних вимог. 16 квітня 2019 року ФОП « ОСОБА_7 » складено звіт (висновок) про вартість матеріального збитку, відповідно до якого сума витрат на будівельно-монтажні роботи і необхідних матеріалів склала 33247 грн.

При досліджені письмових матеріалів, представник третьої особи та відповідач надали зауваження та заперечення, щодо вказаного звіту, оскільки в ньому неправильно вказано кількість поверхів у будівлі та неправильно зроблено розрахунок завданих збитків. Проте, як вже було раніше зазначено судом клопотань про призначення експертизи суду не заявлялось, також не було надано клопотання про виклик та допит експерта для надання пояснень з приводу наданого ним звіту та описок які були допущенні ним під час складання такого звіту та розрахунків зроблених ним, також суду не заявлялось, інших звітів чи розрахунків, які б спростовували наданий звіт судові не надано.

Таким чином, суд зазначає, що позивач звернувшись до суду із позовною заявою до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди, реалізував своє абсолютне право на відшкодування завданої майнової шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду.

Окрім того, позивачем понесені витрати на проведення зазначеної вище оцінки у сумі 1000,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 13-00419/ЕО-2 від 16.04.2019 року, договором № 13-00419/ЕО від 08 квітня 2019 року, Актом приймання-передачі виконаних робіт № 13-00419/ЕО-1 від 16.04.2019 року.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, то ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Згідно з пунктами 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 від час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вирішуючи дану позовну вимогу, суд, виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача.

Суд враховує, що значні ушкодження, завдані внаслідок залиття, позбавляють можливості користуватися пошкодженими речами, що спричиняє йому значний моральний дискомфорт, що завдало йому незручності, додаткові витрати та непотрібні емоційні хвилювання.

Враховуючи те, що дії відповідача знаходилися в причинному зв`язку з тим, що позивач зазнав моральних страждань, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку, що підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду саме цей розмір буде відповідати спричиненій позивачу моральній шкоді, а розмір шкоди в сумі 10000 грн. з врахуванням фактичних обставин справи на думку суду є завищеним.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі ст. ст. 15, 16, ч. ч. 1, 2 ст. 22, ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, 1192 ЦК України, Правилам утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17.05.2005 р., Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», керуючись ст. ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа - Одеський прикордонний загін ДПС України (м. Одеса, вул. Левітана, 113) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресо: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду у розмірі 33247 (тридцять три тисячі двісті сорок сім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресо: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на проведення оцінки у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресо: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресо: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 612 (шістсот дванадцять) грн. 10 коп.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлено 17.04.2020 року.

Суддя Маломуж А. І.