Справа № 288/1743/19
Провадження № 2/288/79/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

представника Позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи: служби у справах

дітей Попільнянської РДА - Колодяжної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирської області, в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирської області (далі - Позивач), як орган опіки та піклування звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), третя особа: Служба у справах дітей Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області (далі - Третя особа) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якої вказують, що перевіркою та зібраними матеріалами встановлено, що ОСОБА_2 , 2001 року народження проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач є матір`ю малолітніх дітей та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не створює належні умови для проживання та розвитку дітей, не здійснює належного виховання та не турбується про стан їх здоров`я.

Батьком дітей відповідно до частини першої статті 135 СК України зазначений ОСОБА_5 .

Неодноразово дану сім`ю відвідували працівники селищної ради спільно з працівниками служби у справах дітей Попільнянської районної державної адміністрації та працівниками районного відділу поліції, спеціалістами ФАПу. З Відповідачем неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо належного виконання нею батьківських обов`язків, проте, вона не реагує на зауваження та не виконує рекомендації комісій. Свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, часто залишає дітей без догляду, в зв`язку з чим протягом 2019 року була двічі притягнута до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків за частиною першою, другою статті 184 КУпАП.

Протягом 2018 - 2019 років неодноразово здійснювалися обстеження умов проживання сім`ї, з матір`ю проводились бесіди та роз`яснювальна робота, щодо належного виховання та утримання дітей. Проте, своє ставлення до належного виконання батьківських обов`язків вона не змінила. Умови проживання сім`ї незадовільні: будинок, де проживає родина, потребує ремонту, в приміщенні відсутнє газопостачання, водопостачання, опалення пічне. В кімнатах брудно, відсутня чиста білизна та продукти харчування, низька забезпеченість речами першої необхідності.

Відповідач веде безтурботний та безвідповідальний спосіб життя, що негативно позначається на розвитку та самоствердженні дітей. Мати часто без поважних причин залишає дітей на тривалий час без догляду.

Відповідно рішення виконавчого комітету від 04 липня 2019 року № 60, ОСОБА_2 було вказано на неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до її малолітніх дітей та попереджено про неналежне виконання батьківських обов`язків, проте вона і надалі не виконувала рекомендацій виконавчого комітету та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї від 27 вересня 2019 року, мати знову була відсутня та комісією було прийнято рішення помістити малолітніх дітей у дитяче відділення Попільнянської ЦРЛ під супроводом бабусі.

Враховуючи інтереси дітей, орган опіки та піклування прийняв рішення про неналежне виконання батьківських обов`язків та затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 09 жовтня 2019 року № 88.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь її малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в розмірі встановленому судом, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на їх особисті рахунки до їх повноліття та доручити службі у справах дітей Попільнянської районної державної адміністрації вжити заходів щодо влаштування дітей.

Представник позивача органу опіки та піклування Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення.

Представник третьої особи: служби у справах дітей Попільнянської РДА Житомирської області в судовому засіданні позов підтримала, не заперечувала проти його задоволення.

Суд, вислухавши представника Позивача, Відповідача та представника Третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вказано ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . /а.с.6, 7/

З Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 13 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_5 записано батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі слів їх матері - ОСОБА_2 , відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. /а.с.8, 9/

19 вересня 2019 року за вих.№ 2699/217/01-2019 т.в.о. начальника Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області повідомлено селищного голову Попільнянської селищної ради про те, що за адресою АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Під час неодноразового відвідування вказаної особи працівниками Попільнянського ВП було виявлено неналежні умови проживання. З ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду щодо покращення умов проживання, забезпечення необхідних умов життя, виховання малолітніх дітей. Також, під час відвідування було встановлено те, що ОСОБА_2 неодноразово залишала своє місце проживання, зникала у невідомому напрямку, а своїх дітей залишала на маму - ОСОБА_6 . За неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 14 червня 2019 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП. 29 серпня 2019 року інспектором ЮП СПД Попільнянського ВП було здійснено повторне відвідування родини ОСОБА_2 , під час якого покращення умов проживання малолітніх дітей не виявлено та ОСОБА_2 в зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 184 КУпАП. Також, ОСОБА_2 притягувалась до адміністративної відповідальності за статтею 51 КУпАП. Просить вирішити питання щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дітей. /а.с.10/

Згідно довідки № 860 від 14 листопада 2019 року, виданої виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації; син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає без реєстрації; мати - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; брат - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . /а.с.12/

Рішенням виконавчого комітету Попільнянської селищної ради № 88 від 09 жовтня 2019 року вирішено клопотати перед Службою в справах дітей Попільнянської районної державної адміністрації про проведення заходів влаштування малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасове проживання, згідно діючого законодавства до відповідних- державних дитячих закладів; затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 2001 року народження по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; клопотати перед районним судом щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 2001 року народження по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . /а.с.13/

Як вбачається з Висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету селищної ради від 09 жовтня 2019 року № 88, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, запобігання бездоглядності, орган опіки та піклування селищної ради вважає за доцільне підняти клопотання перед районним судом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 2001 року народження по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . /а.с.14/

В Акті обстеження матеріально - побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 вказано, що сім`я проживає разом з батьками, на час обстеження будинок знаходиться в брудному стані та не відповідає санітарно - гігієнічним умовам, речі розкидані, повсюди сміття. В дітей ліжечко для сну, засоби гігієни та одяг брудні, продукти харчування відсутні. /а.с.15/

Відповідно до Акту від 27 вересня 2019 року, проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї: мати - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 , 2017 року народження, син - ОСОБА_4 , 2018 року народження, за адресою АДРЕСА_1 та встановлено, що будинок в якому проживає сім`я потребує капітального ремонту, вікна в аварійному стані, шибки розбиті, в кімнатах оголені електричні дроти, які доступні дітям. Умови проживання незадовільні, відносини в сім`ї складні. ОСОБА_2 не приділяє належної уваги догляду за дітьми, не створює належні умови для проживання та розвитку дітей; неодноразово залишала дітей на довгий час без догляду. На момент обстеження ОСОБА_2 була відсутня, в будинку брудно, продукти харчування відсутні, сім`я потребує матеріальної та гуманітарної допомоги. Умови для проживання дітей та їх повноцінного розвитку не створено. Мати свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, поміщено дітей під супроводом баби ОСОБА_7 до дитячого відділення ЦРЛ. /а.с.16/

З характеристики на жительку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вбачається, що вона є матір`ю двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , 2017 року народження та ОСОБА_4 , 2018 року народження. До Виконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_2 ставиться несумлінно, діти занехаяні, брудні, одягнені у несвіжий одяг. Родина має цегляний будинок, проте він занедбаний, не зроблено навіть косметичного ремонту. У кімнатах не прибрано, скрізь лежить брудний дитячий одяг, в будинку їдкий запах. Їжу готують з порушенням техніки безпеки, воду гріють кип`ятильником. Діти вже 2 рази лікувалися у опіковому відділенні обласної лікарні. ОСОБА_2 систематично залишає дітей на своїх батьків, які зловживають спиртним, а то й на зовсім чужих людей та по кілька днів не з`являється додому. На зауваження і прохання не реагує, веде себе агресивно. /а.с.17/

Відповідно до листа № 94 від 21 жовтня 2019 року, відділ культури, туризму, молоді та спорту, сім`ї та дітей Попільнянської селищної ради, згідно акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 02 жовтня 2019 року, надає пропозиції щодо припинення виплати соціальної допомоги при народженні, стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 , 2017 року народження та ОСОБА_4 2018 року народження. /а.с.18/

05 грудня 2019 року за вих. № 1436 комунальним некомерційним підприємством «Попільнянська лікарня» повідомлено, що впродовж листопада - грудня 2019 року, мати - ОСОБА_2 не відвідувала, не телефонувала і не проявляла ініціативи щодо повернення в сім`ю дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . /а.с.25/

Позивачем додано до матеріалів цивільної справи обвинувальний акт та витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000004 від 09 січня 2020 року, згідно якого ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за частиною першою статті 185 КК України. /а.с.49-50, 51/

Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 липня 2019 року в справі № 288/1117/19, визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. /а.с.52-53/

Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2019 року в справі № 288/1705/19, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 184 КУпАП, провадженням закрито в зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. /а.с.54/

20 лютого 2020 року обстежено умови проживання сім`ї ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та зроблено висновок комісії, що в будинку відсутні будь - які умови для належного проживання та виховання малолітніх дітей. Будинок знаходиться в аварійному стані, температурний та світловий режими не відповідають нормі. Речі розкидані, в будинку брудно, холодно, скрізь протяги, відчувається сморід. Відсутні продукти харчування, дитячі ліжка, постільна білизна, дитячі речі, іграшки, розвиваюча література, засоби особистої гігієни. Матері дітей вкотре рекомендовано замінити вікно в кімнаті, де вона має намір проживати з малолітніми дітьми, створити необхідні умови для безпечного проживання дітей в будинку без шкоди для здоров`я, фізичного та розумового розвитку. /а.с.70/

25 лютого 2020 року обстежено умови проживання сім`ї ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та зроблено висновок комісії, що умови для проживання та виховання дітей незадовільні. В будинку холодно, протяги, підлога була заметена, але доріжки брудні, вологе прибирання та провітрювання не здійснене, постільна білизна відсутня. Продукти харчування наявні в малій кількості, дров немає, господарство сім`я не утримує. Будинок перебуває в аварійному стані та потребує капітального ремонту. /а.с.71/

В судовому засіданні було оглянуто відеодиск /а.с.68/ та фотознімки /а.с.61-67, 72-74/ на яких зафіксовано проведення обстеження умов проживання Відповідача, здійснені під час складання актів від 20 лютого 2020 року та 25 лютого 2020 року.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дала покази /а.с.76-78/ про те, що вона працює діловодом в Парипській сільській раді, знає родину ОСОБА_2 та вказала, що дітей у Відповідача забрали ще у вересні 2019 року у Попільнянську ЦРЛ, за час перебування там дітей, мати відвідувала їх 6 разів. В будинку, де проживає Відповідач брудно, дрова для опалення відсутні, умов для проживання дітей не створено. Відповідач не працює, часто залишає дітей на певний період одних на своїх батьків, які зловживають спиртним. В будинку часто збираються компанії для вживання спиртних напоїв. Були випадки, що діти отримували опіки, в зв`язку з чим, перебували на лікуванні в м.Житомир.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала покази /а.с.76-78/ про те, що вона є хрещеною матір`ю дітей ОСОБА_2 . На даний час в будинку зроблено косметичний ремонт, який вона допомагала робити, Відповідач хоче забрати дітей. Коли ОСОБА_2 працювала, то вона відвідувала дітей у лікарні.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до частини першої цього ж Закону, безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України).

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 9 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, Держави - сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Також, згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини 1959 року проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

При цьому, судам акцентовано увагу на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходу впливу.

Відповідач під час розгляду справи вказувала, що змінить відношення до виховання та утримання дітей. Заперечуючи проти позбавлення батьківських прав вказала, що має намір придбати будинок та розпочала робити ремонт у будинку, в якому на даний час проживає.

Зазначені обставини свідчать про відсутність ознак абсолютного нехтування Відповідачем та її повного самоусунення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей.

Разом з тим, надані представником Позивача докази вказують на те, що мати дітей, не виконала свої зобов`язання щодо окремого облаштування як свого місця проживання так і дітей для повернення їх за попереднім місцем свого фактичного проживання.

Встановлені в судовому засіданні обставини у своїй сукупності об`єктивно свідчать про неналежне виконання Відповідачем батьківських обов`язків, перебування малолітніх дітей в занедбаному стані, а також відсутність на даному етапі у матері бажання налагодити ситуацію, яка склалася з дітьми та забезпечити їх належним доглядом та умовами проживання.

Таким чином, повернення малолітніх має фактично відбутися в середовище в якому вони перебували, що за відсутності змін у житті Відповідача, вказує на те, що залишення дітей є небезпечним для їх здоров`я та виховання.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

За змістом частини першої статті 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок.

Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 вересня 2019 року по справі № 464/7647/17.

З наведених обставин, відібрання дітей у ОСОБА_2 є виправданим і пропорційним, оскільки цього потребують інтереси дітей, поведінка матері щодо своїх дітей свідчить про ризик неналежного їх виховання, тому таке втручання є необхідним у демократичному суспільстві.

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, що залишення дітей з матір`ю в даному випадку є небезпечним для їх здоров`я і морального виховання, що згідно пункту 2 частини першої статті 164 та статті 170 Сімейного кодексу України, є підставою для відібрання дітей у матері без позбавлення її батьківських прав, оскільки такий спосіб захисту прав дітей найбільше відповідає їх інтересам в даному випадку.

Вирішуючи питання про відібрання дітей у Відповідача, суд виходить з положень частини першої статті 170 СК України, аналізу пункту 18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, згідно яких у разі відібрання дитини, дитина передається органам опіки та піклування, якщо цього потребують її інтереси, при цьому суд не повинен визначати конкретний заклад, куди передавати дитину.

Крім того, суд приходить до висновку, що застосування такої норми закону, як відібрання, відповідно до положень статті 170 СК України, дітей у Відповідача та перебування дитини у закладі, визначеному органом опіки та піклування, буде відповідати їх інтересам і його слід здійснити без визначення конкретного терміну. Такий спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між матір`ю і дітьми, та не позбавить Відповідача права в подальшому ставити питання про повернення дітей, якщо відпадуть причини, які перешкоджали їх належному вихованню.

Суд враховує, що відібрання дитини у батьків - це теж санкція за невиконання батьківських обов`язків, але більш м`яка, ніж позбавлення батьківських прав та тісно пов`язана з питанням про матеріальне утримання батьками своєї дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину не має виключень, а тому при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення аліментів з відповідачки на утримання малолітніх дітей, а тому щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина четверта статті 170 СК України).

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої - третьої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

За наведених обставин з Відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Щодо порядку сплати аліментів, то частиною третьою статті 193 СК України встановлено, що за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на дітей має відбуватись шляхом перерахування коштів на їх особистий рахунок, який підлягає відкриттю у відділенні Державного ощадного банку України.

Крім того, Позивач просить доручити службі у справах дітей Попільнянської районної державної адміністрації вжити заходів щодо влаштування дітей.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо: встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; забезпечення пріоритетних форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; притягнення до відповідальності осіб, які порушують права дитини; надання письмової згоди або заперечення на відчуження нерухомого майна (у тому числі житла) та іншого майна, власником якого є дитина; подання заяв, клопотань, позовів про захист прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Таким чином, саме на Позивача покладено зобов`язання щодо забезпечення вирішення питання щодо подальшого влаштування під сімейну форму опіки чи у відповідний дитячий заклад дітей, яких в даному випадку відібрано від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Даний обов`язок підлягає виконанню безпосередньо Позивачем після набрання даним судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом відібрання малолітніх дітей від Відповідача, без позбавлення її батьківських прав та передання дітей органу опіки і піклування для подальшого влаштування, а також стягнення з Відповідача аліментів на утримання дітей.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1921.00 гривень, який підлягає стягненню з Відповідача, також з Відповідача належить стягнути кошти в розмірі 768.40 гривень на користь держави за заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»; Законом України «Про охорону дитинства»; Законом України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»; статтями 19, 150, 155, 157, 164, 165, 170, 180, 181, 182, 183, 191, 193 СК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирської області, в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задоволити частково.

Відібрати у ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 ) малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав та передати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , органу опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирської області - для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженки села Парипси, Попільнянського району Житомирської області, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , аліменти на користь дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на їх особовий рахунок у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 28 листопада 2019 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 ) на користь Попільнянської селищної ради Житомирської області (13501, селище Попільня, вулиця Богдана Хмельницького,7, Житомирської області, ) сплачений судовий збір в розмірі 1921 гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник