Справа № 583/36/20
24 лютого 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Сидоренка Р.В.,
при секретарі Шаміладзе В.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Гмирі В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №5 в місті Охтирці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Охтирської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, суд, -
08.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею будинку АДРЕСА_1 , відповідно до договору дарування від 26.07.1996 року. В даному будинку зареєстрована вона та відповідачі, яким вона дала згоду на реєстрацію 14.09.2010р., але фактично, в зазначеному будинку не проживають та не з`являються з моменту реєстрації, оскільки виїхали до м. Одеса. Відповідачі не проживають в будинку, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не має, тому у позивачки виникають проблеми із сплатою надмірних комунальних послуг. В зв`язку з чим, просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що відповідачі з моменту реєстрації відразу ж виїхали жити до м. Одеса, а оскільки відповідачі зареєстрованів будинку, у неї виникають проблеми із оформленням субсидії.Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Судові витрати залишити за нею без відшкодування.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, вважаються повідомленими належним чином про час і місце розгляду справи через оголошення на сайті суду та шляхом направлення повістки про виклик за місцем реєстрації.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Охтирської міської ради, не заперечував проти зняття з реєстрації повнолітніх відповідачів, що до неповнолітніх надав висновок органу опіки і піклування, згідно з яким рекомендують суду не визнавати малолітніх відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав.
Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , відповідно до договору дарування від 26.07.1996 року належить позивачці ОСОБА_1 .
Згідно довідки Виконкому Охтирської міської ради Сумської області від 31.12.2019 року, яка видана ОСОБА_1 , в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка ОСОБА_1 , її син ОСОБА_6 , племінниця, ОСОБА_7 , та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , але не проживають і не являються членами сім`ї.
Згідно висновку органу опіки і піклування, рекомендовано суду не визнавати малолітніх відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Допитана як свідок ОСОБА_8 , підтвердила факт відсутності відповідачів довготривалий часв будинку АДРЕСА_1 , пояснивши, що останні не проживають в будинку на протязі усього часу з моменту реєстрації.
Реєстрація відповідачів у зазначеному будинку не дозволяє позивачці в повній мірі розпоряджатися будинком на власний розсуд та значно обмежує її законні права, зокрема реалізувати право на отримання субсидії.
Частина 4 ст. 156 ЖК України встановлює, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним житловим приміщенням, що відповідно до норм глави 32 Цивільного кодексу України визначається як сервітут право користування чужим нерухомим майном.
Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через припинення обставин, які були підставою для встановлення сервітуту (п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК). В даному випадку відповідачі взагалі фактично не вселялися і не користувались житлом, а тому сервітут є припиненим в зв`язку з відсутністю обставин, які були підставою для його встановлення.
Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстраціїмісця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що відповідачіне проживають у будинку на протязі усього часу з моменту реєстрації, а їх реєстрація перешкоджає ОСОБА_1 у здійсненні нею свого права володіння та користування будинком, порушує житлові права позивачки, пов`язані з утриманням житла, без визнання відповідачів таким, що втратили право користування житлом, позивачка позбавлена можливості зняти їх з реєстрації та повинна сплачувати комунальні платежі відповідно до кількості фактично мешкаючих в приміщенні осіб, позбавляє права на отримання субсидії, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 391, 406 ЦК України, ст. ст. 11-13, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 267-268, 354 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко