ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/5462/17
Провадження № 22-з/818/124/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Тичковій Олені Юріївні по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним укладений між ним та ОСОБА_2 договір дарування нежитлових приміщень від 10 липня 2012 року,

в с т а н о в и в:

21 лютого 2020 року ОСОБА_4 подав заяву про відвід судді Тичкової О.Ю.

Заява обґрунтована тим, що вона припустилася грубого порушення норм процесуального права під час розгляду заявленого відводу оголосила наперед сформовану чітку недвозначну думку щодо майбутнього судового рішення, яке мало бути винесено іншим складом суду, що викликає у заявника обґрунтований сумнів щодо об`єктивності та неупередженості головуючого судді.

У судовому засіданні 07 листопада 2019 року судом розглядалася заява учасника справи ОСОБА_2 про відвід судді Піддубного Романа Миколайовича. За розглядом заявленого відводу колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості заявленого відводу.

У такому випадку заява ОСОБА_2 мала бути передана на автоматизований розподіл з метою визначення складу суду для вирішення питання про відвід, а провадження у справі мало бути зупинено до вирішення питання про відвід іншим складом суду. Разом з тим, колегією під головуванням судді Тичкової Олени Юріївни при визнанні заяви необґрунтованою, без очікування рішення з цього питання іншим складом суду, одразу ж у судовому засіданні 07 листопада 2019 року було призначено та оголошено наступну дату судового засідання у справі для слухання цим же складом.

Враховуючи встановлений порядок 07 листопада 2019 року колегія суддів, одному з яких було заявлено відвід, не мала жодних підстав призначати дату наступного судового засідання, це питання мало вирішуватися лише після винесення новим складом суду рішення щодо заявленого відводу та відновлення провадження у справі.

Визначення дати одразу ж 07 листопада 2019, з порушення а передбаченої ст. 40 ЦПК України процедури, свідчить лише про те, що результат розгляду заяви ОСОБА_2 іншим складом суду був очікуваний та відомий, а вирішення заявленого відводу було ілюзорним та примарним, що підриває довіру до суду.

Вказав, що відповідно до практики Європейського Суду будь-який суддя, у відношенні якого існує легітимний привід боятися відсутності безсторонності, має вийти зі справи.

З метою недопущення сумніву в неупередженості судді, виключення суб`єктивних підстав для сумніву заявника в неупередженості суду, збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду просив розглянути відвід судді Тичковій О.Ю.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у складі колегії суддів: головуючого судді Тичкової О.Ю., суддів: Коваленко І.П., Котелевець А.В., заявлений ОСОБА_1 відвід головуючому судді Тичковій Олені Юріївні, був визнаний необґрунтованим. Справу передано на автоматизований розподіл для визначення колегії суддів для подальшого розгляду заяви про відвід судді, ст.ст. 33, 40 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2020 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Яцина В.Б., судді колегії- Кісь П.В., Хорошевський О.М.

Згідно частини 7 статті 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді.

Частиною 8 статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права та обставини справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву про відвід без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи заяви про відвід щодо упередженості судді Тичкової О.Ю. при розгляді вказаної справи, колегія суддів вважає, що такі доводи є безпідставними.

Визнаючи заяву ОСОБА_1 про відвід судді Тичковій О.Ю. необґрунтованою колегія суддів у згаданій ухвалі від 26 лютого 2020 року зазначила, що вказані у заяві дії головуючого судді не свідчать про її небезсторонність чи необ`єктивність.

Згідно п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу самовідводу), якщо, зокрема: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Відповідно до ч. 4 згаданої статті Кодексу незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

При вирішенні справи «Білуха проти України» (заява № 33949/02,.) Європейський суд з прав людини у пункті 52 свого рішення від 9 листопада 2006 р щодо об`єктивного критерію зазначив, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема, в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Колегія суддів не переконана, що у цій справі достатньо ознак, щоб вирішити, що суддя Тичкова О.Ю., яка у складі колегії суддів розглядала справу заявниці, проявила особисту упередженість з огляду на призначення наступного засідання по справі до остаточного вирішення заяви ОСОБА_1 про відвід іншої колегією суддів, яка призначається відповідно до правил ст. 40 ЦПК України. Ніщо в цій справі не свідчить про те, що суддя Тичкова О.Ю. наперед знала про майбутній склад колегії суддів, який буде перевіряти їх висновок про необґрунтованість відводу.

Призначення наступної дати судового засідання в такій процесуальній ситуації також не можна вважати формою висловлення суддею наперед своєї думки, оскільки суддя Тичкова О.А. не залучена до остаточного розгляду заяви про відвід. Склад колегії суддів у даному випадку був визначений згідно приписів ст.ст. 33, 40 ЦПК України у порядку, який не дозволяє наперед бути впевненим у майбутньому складі суду.

Крім того, у справі відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні у розумінні ст. 76 ЦПК України докази, які поза розумним сумнівом свідчать про те, що суддя Тичкова О.Ю. має який-небудь вплив на визначення колегії суддів чи на вірогідне судове рішення по суті заяви про відвід.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За відсутності доказів чи обґрунтованих сумнівів про інше, призначення наступного судового засідання головуючим по справі суддею Тичковою О.А. до остаточного вирішення заяви про відвід не виходить поза межі виконання судом завдання цивільного судочинства про забезпечення своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи, що є тим завданням, яким згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України зобов`язані керуватися суд та учасники судового процесу. Вищевказані доводи заяви про відвід є лише припущеннями, які не мають під собою об`єктивного підґрунтя, тому відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України колегія суддів їх не бере до уваги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, законних підстав для відводу та об`єктивних даних, які свідчать про наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Тичкової О.Ю. - не вбачається.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Тичковій Олені Юріївні залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.