ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 685/685/20
Провадження № 22-ц/4820/1632/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання - Чебан О.М.,

з участю апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2020 року, суддя Бурлак Г.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначив, що на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду від 22.05.2013 року з нього на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , 2010 року народження, стягнуто аліменти у твердій сумі в розмірі 400 грн. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12.01.2018 року спосіб стягнення аліментів змінено, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Cудовим наказом Теофіпольського районного суду від 22.04.2019 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , 2017 року народження, в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що 06.05.2020 року його було звільнено з роботи, у нього відсутній дохід, просив суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів з 1/4 частки всіх видів заробітку на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частку всіх його доходів на кожну дитину відповідно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 06.08.2020 року позов задоволено частково, зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання дочки ОСОБА_5 за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області з 1/4 частини на 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6 за судовим наказом Теофіпольського районного суду Хмельницької області з 1/4 частини на 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати в частині зменшення розміру аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування доводів скарги апелянт зазначила, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, таким що прийняте з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи. Вказала, що запис у трудовій книжці позивача про його звільнення з роботи за згодою сторін не свідчить про погіршення його матеріального стану, оскільки останній є працездатною особою та не позбавлений можливості працювати. Статус безробітного ОСОБА_2 не підтверджено, що свідчить про необґрунтованість висновків суду стосовно погіршення матеріального стану позивача. Звертає увагу на те, що судом не встановлено загальний розмір відсотків від доходів ОСОБА_2 , що сплачені ним після звільнення з роботи на утримання дітей.

В судовому засіданні апелянт підтримала доводи апеляційної скарги. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом були повідомлені належним чином. ОСОБА_2 подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримав поданий ним до суду позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт просить переглянути рішення суду першої інстанції лише в частині зменшення розміру аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , 2010 року народження, в силу приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розгляду позовних вимог про зменшення розміру аліментів стягнутих на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6 , 2017 року народження, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Дослідивши докази у справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 22.01.2020 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, оскільки розмір відрахувань із заробітної плати ОСОБА_2 з урахуванням стягнутих аліментів та наявності заборгованості за кредитним зобов`язанням не перевищує 70% (а.с. 2-3).

Задовольняючи позовні вимоги частково в даній справі суд першої інстанції виходив з того, що позивач на час розгляду справи не має постійного місця роботи, його матеріальний стан як платника аліментів погіршився, тому розмір аліментів необхідно зменшити. Провівши оцінку доказів, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з позивача, необхідно зменшити з 1/4 частки на 1/5 частки всіх видів доходів на кожну дитину.

Висновки суду першої інстанції не є обґрунтованими з огляду на наступне.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 150, 180 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Такі ж роз`яснення містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Старокостянтинівського районного суду від 22.05.2013 року на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , 2010 року народження, стягнуто аліменти у твердій сумі в розмірі 400 грн. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12.01.2018 року спосіб стягнення аліментів змінено, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 2-3).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пред`являючи позов про зменшення розміру аліментів ОСОБА_2 , всупереч положенням ст. 81 ЦПК України, не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у нього суттєво погіршився матеріальний стан чи змінився сімейний стан або погіршився стан здоров`я.

Посилання апелянта на те, що у зв`язку зі звільненням його з роботи у ТОВ «Гіппо» 06.05.2020 року суттєво погіршився його матеріальний стан не є тією підставою, передбаченою ст. 192 СК України для зменшення розміру аліментів з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту копії трудової книжки ОСОБА_2 , 06.05.2020 року його звільнено з посади керуючого магазином за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 4-5).

Колегія суддів приходить до висновку, що позивач, якому достовірно відомо про свій обов`язок сплачувати аліменти на двох малолітніх дітей добровільно прийняв рішення про своє звільнення з роботи, свідомо нехтуючи своїм обов`язком щодо забезпечення матеріального добробуту своїх дітей.

В той же час необхідно врахувати, що ОСОБА_2 є молодою, здоровою та працездатною особою, відомостей щодо взяття його на облік органом, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції як особи, яка шукає роботу, справа не містить. Сам лише факт відсутності у ОСОБА_2 роботи, постійного та стабільного заробітку, без підтвердження погіршення у зв`язку з цим його матеріального становищане може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини. При цьому слід врахувати, що зменшення розміру аліментів призведе до неналежного матеріального забезпечення дочки ОСОБА_5 , 2010 року народження, суперечитиме її інтересам.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження №61-702св19).

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 0712.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54).

З огляду на встановлені вище обставини справи, висновок суду першої інстанції про наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів є необґрунтованим.

Суд першої інстанції при розгляді справи неповно встановив обставини справи, не надав належної оцінки доказам, внаслідок чого ухвалив необґрунтоване судове рішення, яке не відповідає вимогам матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів стягнутих на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , 2010 року народження, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що апеляційна скарга задоволена повністю, витрати, понесені апелянтом у суді апеляційної інстанції по сплаті судового збору в сумі 1261,20 грн. належить компенсувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2020 року скасувати в частині зміни розміру аліментів стягнутих на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , 2010 року народженнята ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментівна утримання дочки ОСОБА_5 , 2010 року народженнявідмовити. В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в сумі 1261(одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2020 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова