Справа №751/9521/19
Провадження №2/751/303/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Клименко К.Є.,

з участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2019 АТ «Облтеплокомуненерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просять: стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.11.2016 по 30.09.2019 в розмірі 8 225,99 грн з урахуванням індексу інфляції в сумі 610,54 грн та 3% річних в сумі 276,83 грн, а також стягнути судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що АТ «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення, в тому числі і за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 є споживачем послуг з централізованого опалення згідно з Договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою КМУ № 630. У порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснювала оплату за надані послуги у повному обсязі, що порушує право позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання в сумі 8225,99 грн за період з 01.11.2016 по 30.09.2019. В обґрунтування вимог посилаються на ст.ст.11, 509 ЦК України.

Ухвалою судді від 14.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17.02.2020 відповідач ОСОБА_3 надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона не згодна з показниками та сумами, вказаними АТ «ОТКЕ» до сплати за опалення за будинковим лічильником за наданими рахунками, заборгованість відповідно умов договору за опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 у неї перед позивачем відсутня, заборгованість за послуги з централізованого постачання у сумі 8225,99 грн не визнає, нарахування втрат від інфляційних процесів в розмірі 610,54 грн та 3% річних в розмірі 276,83 грн вважає безпідставними (а.с. 17-26).

24.02.2020 представник позивача надіслав на адресу суду відповідь на відзив, згідно якого просять задовольнити позов. Посилаються на те, що відповідно ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 360 ЦК України, ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання», ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», п. 12 Правил № 630, п.п. 1.1, 1.2, 1.4, 2.1, 2.2.1 Методики та типового договору про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання, містяться приписи, які зобов`язують всіх споживачів теплової енергії сплачувати за послуги з опалення МЗК незалежно від наявності або відсутності засобів індивідуального обліку теплової енергії (а.с. 35-39).

27.02.2020 відповідач надіслала на адресу суду заперечення, згідно яких не погоджується з сумами, вказаними у позовній заяві за період з листопада 2016 по квітень 2019 (а.с. 41-43)

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили задовольнити. Після перерви, у судове засідання не з`явились, від представника позивача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, згідно яких просить задовольнити позовну заяву повністю, справу розглянути у її відсутність (а.с.105-110).

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Після перерви у судове засідання не з`явилась, надала заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, справу просить розглядати у її відсутність (а.с. 111-112).

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що АТ «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності, у тому числі й за адресою: АДРЕСА_1 .

Будинок АДРЕСА_2 підключений до об`єднаної системи централізованого опалення. Будинок обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії. Квартира АДРЕСА_3 облаштована вузлом розподільного обліку теплової енергії з 12.10.2016.

ОСОБА_3 є власником кв. АДРЕСА_4 , та згідно договору на отримання послуги з централізованого опалення є споживачем послуг, що надає АТ «Облтеплокомуненерго», що не оспорюється сторонами.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України)

Однак, згідно з розрахунком боргу, наданим АТ «Облтеплокомуненерго», заборгованість по кв. АДРЕСА_4 за період з 01.11.2016 по 30.09.2019, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, становить 9113,36 грн (а.с. 4).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до вимог якого комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг належить, зокрема, централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Позивач при здійсненні нарахувань за надані послуги у період з 01.11.2016 по 30.09.2019 керувався нормативними актами, які регулюють відносини у сфері теплопостачання, зокрема, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 (надалі - Правила №630), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування (далі - МЗК) багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 №359 (далі - Методика №359), Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (далі - Методика №315).

Пунктом 18 Правил № 630 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 20 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення МЗК у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою № 359.

Відповідно до п. 1.4 Методики №359 кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої для плати за опалення у разі, якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб`єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

У разі наявності у будинку споживачів з квартирними лічильниками, згідно з пунктом 1.4. Методики №359, здійснюється окреме виділення кількості теплової енергії на опалення місць загального користування для таких споживачів.

Усім споживачам, у квартирах яких відсутні засоби обліку (квартирні теплолічильники) на виконання п. 12 Правил №630, при визначенні розміру плати за послуги теплопостачання, в будинках з будинковим лічильником, AT «ОТКЕ» розподіляє витрати на опалення пропорційно площі їх квартир відразу з урахуванням витрат на опалення місць загального користування та утрат розподільчим трубопроводами. Для цього, показання будинкового лічильника ділиться на опалювальну площу всіх квартир у будинку та отримане значення множиться на площу квартир без лічильників, з`ясовується кількість теплової енергії витраченої на опалення вказаних квартир з урахуванням витрат на опалення МЗК та утрат розподільчими трубопроводами.

Відповідно до п. 28 Правил №630 споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Нарахування за МЗК за період з жовтня 2016 по лютий 2018 відповідачу проводилось відповідно п.п. 10, 12 Правил № 630 та п. 2.1.4. Методики №359, який передбачає, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п.2.1. Загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК визначається за формулою:

Q мзк = SQM3K + Qвтр. (формула 2.3 Методики),

де SQM3K ~ кількість теплової енергії на опалення окремого к-того приміщення МЗК, Гкал.;

Qвтр- - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі.

У розрахунку, наданому позивачем за клопотанням відповідача, наведено приклад детального розрахунку визначення витрат на опалення МЗК споживачу кв. АДРЕСА_4 за період з 25.10.16р. по 23.02.18р. (а.с.65-83)

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 в справі № 61-34290 св18.

У 2017 році набув чинності Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у будівлях, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої статті 10 цього Закону.

Визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг; обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Згідно з положеннями Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії.

Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 106 від 02.03.2018 «Про затвердження коефіцієнтів нормативної витрати теплової енергії на опалення місць загального користування в багатоквартирних житлових будинках м. Чернігова» визначені коефіцієнт на опалення МЗК по житловому буд. АДРЕСА_2 в розмірі 12,7, а також процент витрат теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення в розмірі 3% та порядок донарахування до мінімальної частки питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі.

Таким чином, доводи відповідача щодо неправомірності дій підприємства при нарахуванні за спожиту теплової енергії є помилковими та не беруться судом до уваги, оскільки з березня 2018 позивач здійснював нарахування у відповідності до норм Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 106 від 02.03.2018.

Водночас, під час розгляду справи по суті відповідач подала письмову заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3, ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачем наданих позивачем житлово-комунальних послуг з централізованого теплопостачання.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно.

Відповідно до п. 18 Правил № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

З огляду на те, що у позивача з відповідачем є фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений п. 18 Правил № 630 термін внесення платежів, а саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежам.

Оскільки подання позивачем заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності, остання не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 в справі № 14-448цс19).

Послуги, надані у листопаді 2016 року відповідач мала оплатити до 20 грудня 2016 року включно, позивач звернувся з позовом до суду 26 грудня 2019, тому позивач має право на стягнення заборгованості за період з 26 грудня 2016 року, а не з 01 листопада 2016 року.

Отже, з ОСОБА_3 на користь АТ «Облтеплокомуненерго» підлягає стягненню заборгованість за період з грудня 2016 по 30 вересня 2019 року у розмірі 7764,09 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних за опалення за період з 21.01.2017 до 20.10.2019 у сумі 275,66 грн, а також інфляційні втрати за період з 01.09.2018 до 31.05.2019 у сумі 610,54 грн., згідно розрахунків наданих до позовної заяви, які приймаються судом як належні, із застосуванням вимог позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені судові витрати, розмір яких, з урахуванням сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу становить 1921 грн, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (8650,29/9113,36) х 1921 = 1823,39 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 353586, код 03357671) заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання за період з 26.12.2016 по 30.09.2019 в розмірі 7764,09 грн з урахуванням індексу інфляції в сумі 610,54 грн та 3% річних в сумі 275,66 грн, а всього 8650 (вісім тисяч шістсот п`ятдесят) грн.. 29 коп.

У задоволенні решти позовних вимог АТ «Облтеплокомуненерго» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 353586, код 03357671) 1 823 грн 39 коп судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано

Повне рішення складене 24.10.2020

Головуючий - суддя І. В. Яременко