Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2152/19
Провадження № 2/553/161/2020
У Х В А Л А

Іменем України

24.11.2020м. Полтава

Ленінський районний суду м. Полтави в складі:

Головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Іжик А.В.,

за участі :

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Остапенка О.П.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача ОСОБА_3 про витребування доказів, приєднання додаткових пояснень та доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.

Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження.

Згідно ухвали суду від 06 листопада 2019 року закрито підгогтовче провадженння, призначено справу до судовоого розгляду.

В судовому засіданні стороною позивача заявлено клопотання про витребування з ГУ ДПС у Полтавській обалсі інформацію та копії документів, які подавалися ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в період 2007-2011 роках, посилаючись на те, що отримання даної інформації спростує твердження сторони відповідача з приводу отриманих ним доходів протягом 2007 - 2011 років. При цьому, вказувалось, що вжиті заходи щодо самостійного отримання такої інформації та копій документів, а саме направлення адвокатського запиту, залишились без задоволення, тому останні змушені були звернутися до суду з вказаним клопотанням.

Поряд з цим, стороною позивача ставилось на вирішення судом питання з приводу приєднання до матеріалів справи поданих до суду клопотань та додаткових пояснень і доказів, отриманих ними після наданння пояснень відповідачем ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_2 ..

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вказане копотання та наполягали на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 проти вказаного клопотанння про витребування доказів та понволення процесуального строку для подання до суду клопотань та додаткових пояснень і доказів заперечував.

Суд вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання позивача про витребування доказів у справі, приєднання додаткових пояснень і доказів та поновлення процесуальних строків.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України визначено, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане у строк, зазначений у ч. 2, 3 ст. 83 цього кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтовує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У чинній редакції ЦПК законодавець дещо по-іншому відбиває співвідношення функцій сторін та суду під час доказової діяльності. Зокрема, поряд із класичними постулатами про те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК), суд наділений можливості у виключних випадках збирати докази за власною ініціативою (ч. 7 ст. 81 ЦПК).

Такими випадками, окрім добре відомої можливості суду витребувати необхідні докази за власною ініціативою у справах окремого провадження (ч. 2 ст. 294 ЦПК), є:

1)право суду збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена (ч. 2 ст. 13 ЦПК);

2)право суду витребувати за власною ініціативою докази, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів (ч.7 ст. 81 ЦПК).

Загальне правило щодо розподілу функцій сторін та суду у доказовій діяльності випливає із системного тлумачення положень ЦПК. Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Натомість роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасниками судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК (п.п. 1,3,4 ч. 5 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватися добросовісно, а не в супереч завданню судочинства.

Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Таким чином, чинна редакція ЦПК, на відміну від попередньої, прямо закріплює низку обов`язків учасників процесу у сфері доказування, що свідчить про те, що вітчизняне законодавство закріплює не лише обов`язок учасників справи сприяти суду у з`ясуванні обставин справи, однак і їх обов`язок подавати усі наявні у них докази.

Зазначена правова регламентація повертає нас до давньої дискусії щодо розуміння подання доказів як права або як обов`язку сторін, що набуває нової актуальності, виходячи із положень чинного ЦПК.

Дійсно, на перший погляд, положення ЦПК є дещо суперечливими. Так, п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК передбачає право учасників справи подавати докази, п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК їх обов`язок подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, а ст. 81 ЦПК регламентує правило розподілу обов`язків із доказування (тягар доказування) між сторонами.

У даному випадку слід виходити із різної природи обов`язків щодо доказування, регламентованого ч. 1 ст. 81 ЦПК, відповідно до якої кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, та обов`язку учасників справи подавати усі наявні у них докази, закріпленому у п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК. Положення ст. 81 ЦПК відбивають приватноправові засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторін.

У такому контексті зазначений обов`язок із доказування характеризується специфічністю та виникає тоді, коли особа реалізує своє право на судовий захист. При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає до суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі. Поряд із цим, таке право сторони також має свої межі. Тоді, коли особа використовує свої процесуальні права у сфері доказування всупереч їх меті, діє недобросовісно, то починає зачіпатися загальний публічно-правовий інтерес в ефективному відправленні правосуддя, що повинно мати наслідком відповідну реакцію суду.

Суд приходить до висновку про те, що з метою постановлення в подальшому повного та об`єктивного рішення по справі, клопотання про витребування доказів шляхом витребування з ГУ ДПС у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4) інформацію та копію документів, які подавалися ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в період 2007-2011 роках, та приєднання доадткових пояснень і доказів є законним та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи ту обставину, що в ході судового розгляду ОСОБА_2 , як сторона та як свідок, надав суперечливі показання, на що вказувала сторона позивача в судовому засіданні, суд вважає за необхідне задовольнити вказане клопотання сторони позивача, поновивши процесуальні строки для їх поданння до суду, з метою забезпечення права сторони на доступ до суду та ринципу диспозитивності та змагальності сторін.

Разом з цим, судом враховується, що будь-яких заперечень на додаткові пояснення і докази сторони позивача стороною відповідача до суду надано не було, що вказує про фактичну згоду сторони відповідача з наданими документами та діями протилежної сторони даного процесу.

У відповідності до ст. 127 ЦПК України, та з урахуванням обставин встановлених у судовому засіданні, процесуальний строк для подання до суду клопотань та додаткових пояснень і доказів підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 83, 84, 127 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити стороні позивача строк для подання до суду клопотань та додаткових пояснень і доказів.

Клопотання позивача ОСОБА_3 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Витребувати з ГУ ДПС у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4) інформацію та копію документів, які подавалися ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в період 2007-2011 роках.

Копію ухвали направити на адресу ГУ ДПС у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4) для виконання.

Частиною 7 статті 84 ЦПК України визначено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до положення ч.8 ст. 84 ЦПК України за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребовувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Приєднати до матеріалів справи додаткові пояснення сторони позивача і докази приєднані до них.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко