Справа № 473/455/20
РІШЕННЯ

іменем України

"02" березня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна в якому вказував, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 і стосовно якого наявне зареєстроване Миколаївською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №13214549 від 07.11.2012 року стосовно всього нерухомого майна згідно постанови про арешт майна боржника від 01.08.2012 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арешт був накладений згідно постанови про арешт майна боржника від 01.08.2012 року, який на теперішній час не знятий, але ніяких боргових зобов`язань за виконавчими провадженням він не має, постановою державного виконавця відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції було виконавче провадження відносно нього про стягнення грошових коштів на користь ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» закінчено та припинено чинність арешту майна і станом на 13.09.2013 року згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника від 01.08.2012 року було припинено обтяження 13.09.2013 року реєстраційною службою Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, але цей запис не було перенесено з невідомої причини в Єдиний реєстр заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

Посилаючись на необхідність усунення порушення його права, позивач просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача - Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції України - в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 20.12.1986 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори та договору дарування нотаріально посвідченого 07.04.1994 року і стосовно якого наявне зареєстроване Миколаївською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №13214549 від 07.11.2012 року стосовно всього нерухомого майна згідно постанови про арешт майна боржника від 01.08.2012 року.

Згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області від 31.07.2013 року виконавче провадження було закінчено згідно ст. 49 ч.1 п.8 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення згідно виконавчого документу виконавчого листа №1407/2-1685/2011 виданого Вознесенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» 264 771,38 грн. і цією ж постановою було припинено чинність арешту майна боржника.

Станом на 13.09.2013 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника від 01.08.2012 року було припинено обтяження 13.09.2013 року реєстраційною службою Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, але цей запис не було перенесено з невідомої причини в Єдиний реєстр заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

Таким чином наявних боргових зобов`язань боржника ОСОБА_1 немає, ним виконано вказане зобов`язання, що підтверджується вказаними матеріалами справи.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, арешт знімається в разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», оскільки згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі об`єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов`язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.

При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно.

Таким чином, судом встановлено, що

-на все майно належне позивачу ОСОБА_1 накладено арешт, який продовжує діяти до теперішнього часу.

-на час розгляду справи заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» в межах виконавчого провадження про стягнення за рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 2012 року з нього на користь ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» 264 771,38 грн. не існує, інших виконавчих проваджень не існує, внаслідок чого самостійне скасування виконавцем арешту, та оскарження його бездіяльності в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України неможливе;

За встановлених обставин, суд вважає, що позов в межах вимог ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, в т.ч. з житлового будинку АДРЕСА_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника від 01.08.2012 року; дата державної реєстрації обтяження - 07.11.2012 року; реєстратор Миколаївська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; номер запису про обтяження 13214549.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя О.Є. Старжинська