КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/8029/2020 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 грудня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Сержанюка А.С., Гуля В.В.,

за участю секретаря: Линок В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду м.Києва від 05 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору та стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року позивач звернулась до Печерського районного суду м.Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору та стягнення грошових коштів.

Свої вимоги мотивував тим, що між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» 22.04.2011 року був укладений Договір № SAMDN0374, відповідно до умов якого банк оформив йому депозитний вклад на наступних умовах: - сума вкладу 50000,00 доларів США, - вклад оформлюється на строк 12 місяців по 22.04.2012 року, включно, - банк відкриває депозитний рахунок № НОМЕР_1 ,- процентна ставка 8,5 % річних, - період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць, - номер ощадної картки НОМЕР_2 .

Вказав, що 17.07.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений Договір № SAMDN3470, відповідно до умов якого банк оформив позивачу депозитний вклад на наступних умовах:- сума вкладу 10000,00 доларів США, - вклад оформлюється на строк 366 днів по 17.07.2013 року включно, - банк відкриває депозитний рахунок № НОМЕР_3 , - процентна ставка 10 % річних, - рахунок для зарахування процентів за вкладом № НОМЕР_3 , - період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць,

Зазначив, що 05.12.2014 року він звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору № SAMDN0374 від 22.04.2011 року та договору № SAMDN3470 від 17.07.2012 року з вимогою про повернення вкладу разом із нарахованими відсотками.

09.12.2014 року, банком заява отримана але відповідачем невоконанні умови договору, що є неналежним виконанням ПАТ КБ «ПриватБанк» своїх договірних зобов`язань із своєчасного і належного повернення банківських вкладів.

Просить розірвати Договір № SMDAN0374 від №«22» квітня 2011 року та Договір № SMDAN3470 від «17» липня 2012 рку., які укладені між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором № SMDAN0374 від «22» квітня 2011 року у розмірі 53985 доларів США 90 центів, з яких 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) доларів США - це тіло депозиту, 3985 доларів США 90 центів - залишок процентів станом на 28 лютого 2014 року.

- Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором № SMDAN3470 від «17» липня 2012 року у розмірі 11610 доларів США 36 центів, з яких 10 000,00 доларів США- це тіло депозиту, 1610 доларів США 36 центів - залишок процентів станом на 28 лютого 2014 року.

- Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти за користування банківським вкладом за Договором № SMDAN0374 від «22» квітня 2011 року у розмірі 16720 доларів США 55 центів та за Договором № SMDAN3470 від «17» липня 2012 року у розмірі 3934 долари США 25 центів, які нараховані за період з 01 березня 2014 року по 28 січня 2018року включно.

- Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 5636 доларів США 71 цент за період з 12 грудня 2014 року по 28 січня 2018року.

- Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 8 000,00грн.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 05 липня 2018 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору та стягнення грошових коштів - задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором № SMDAN0374 від «22» квітня 2011 року у розмірі 53985 доларів США 90 центів, з яких 50 000,00 доларів США - це тіло депозиту, 3985 доларів США 90 центів - залишок процентів станом на 28 лютого 2014 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором № SMDAN3470 від «17» липня 2012 року у розмірі 11610 доларів США 36 центів, з яких 10 000,00 доларів США- це тіло депозиту, 1610 доларів США 36 центів - залишок процентів станом на 28 лютого 2014 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти за користування банківським вкладом за Договором № SMDAN0374 від «22» квітня 2011 року у розмірі 16720 доларів США 55 центів та за Договором № SMDAN3470 від «17» липня 2012 року у розмірі 3934 долари США 25 центів, які нараховані за період з 01 березня 2014 року по 28 січня 2018року. включно.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 5636 доларів США 71 цент за період з 12 грудня 2014року по 28 січня 2018року.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 8 000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач Акціонернетовариство Комерційний Банк «Приватбанк», 24 серпня 2008 року подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач АТ Комерційний Банк «Приватбанк», посилається на те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доказам наявних в матеріалах справи, крім того зазначив, що відповідно до положення про філію «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк», самостійно вела облік здійснюваних банківських та інших операції, самостійно складала та подавала звітність, передбачену чинним законодавством, відповідним державним органам, забезпечувала збереження документів.

Крім того, з травня 2014 року окупаційною владою фактично було здійснено конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» (приміщень банку, банкоматів, терміналів, транспортних засобів тощо) у зв`язку з чим відповідач не мав доступу до свого майна, що призначене для діяльності банківської установи, не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки.

Справа слухалася судами різних інстанції й неодноразово.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом першої та апеляційної інстанції було встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» 22.04.2011 року був укладений Договір № SAMDN0374 «Вклад «Депозит VIP», відповідно до умов якого банк оформив позивачу депозитний вклад на наступних умовах:

- сума вкладу 50000,00 доларів США,

- вклад оформлюється на строк 12 місяців по 22.04.2012 року включно,

- банк відкриває депозитний рахунок № НОМЕР_1 ,

- процентна ставка 8,5 % річних,

- період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць,

- номер ощадної картки НОМЕР_2 .

Окрім того, між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» 17.07.2012 року був укладений Договір № SAMDN3470 «Вклад «Депозит VIP», відповідно до умов якого банк оформив позивачу депозитний вклад на наступних умовах:

- сума вкладу 10000,00 доларів США,

- вклад оформлюється на строк 366 днів по 17.07.2013 року включно,

- банк відкриває депозитний рахунок № НОМЕР_3 ,

- процентна ставка 10 % річних,

- рахунок для зарахування процентів за вкладом № НОМЕР_3 ,

- період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць,

- номер ощадної картки НОМЕР_4 .

Також встановлено, що відповідно до п. 16 Договору № SAMDN0374 (Вклад «Депозит VIP») від 22.04.2011 року та Договору № SAMDN3470 (Вклад «Депозит VIP») від 17.07.2012 року, вкладник звернувся з заявою від 05 грудня 2014 року до Банку з вимогою розірвати вищевказані Договори та повернути вклад разом з нарахованими відсотками.

Про те, банк свої зобов`язання не виконав, посилається на положення ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої визначено, що відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіянної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію, оскільки договори № SAMDN0374 (Вклад «Депозит VIP») від 22.04.2011 року та № SAMDN3470 (Вклад «Депозит VIP») від 17.07.2012 року укладені в місті Сімферополь АР Крим.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про розірвання договору та стягнення грошових коштів, суд першої інстанції виходив з того, що відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3% від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом положень статей 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Таким чином строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Оскільки відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що розрахунок пені, наведений позивачем за формулою, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року по справі № 761/26293/16-ц єправильним розрахунком за вказаною формулою.

Окрім цього, колегія суддів звертає свою увагу на те, що неможливість банку здійснити повернення вкладу позивачеві у зв`язку з тим, що за законодавством Російської Федерації та відповідно до рішення Центрального Банку вказаної держави від 21 квітня 2014 року і рішень судів Російської Федерації відповідальність за повернення грошових коштів по вкладах покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників», колегією суддів апеляційної інстанції не береться до уваги, оскільки згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Тому, невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення суми банківського вкладу з цих підстав є безпідставним.

Тобто, зі змісту ст. 1058 Цивільного кодексу України вбачається, що після того, як банк прийняв вклад, зобов`язання повернути кошти покладається на банк і відповідно вкладник зобов`язаний довести факт внесення коштів на депозит, а банк повинен довести факт повернення коштів вкладнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже колегія суддів, переглядаючи даний спір, вважає, що в даному випадку позивачем - апелянтом доведено факт внесення коштів на депозит і дані обставини не оспорюються банком, а саме надано: договір банківського вкладу № SAMDN0374 «Вклад «Депозит VIP» від 22.04.2011 року, оригінал довідки № 51617545 від 16.05.2014 року., копія якої міститься у матеріалах справи, де зазначено, що на особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 знаходиться сума грошових коштів у розмірі 54359,87дол. США та договір № SAMDN3470 «Вклад «Депозит VIP» від 17.07.2012 року, платіжне доручення № НОМЕР_3 від 17.07.2012 року ( т.1 а.с 22 ) на суму 10 000,00 дол. США.

В свою чергу, банком не надано доказів виплати позивачу суми вкладу та відсотків, тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" визначено, що в судових рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя. В умовах дії такого принципу, суди не повинні обмежуватися заявленими сторонами доводами та поданими ними доказами, а мають здійснювати активну роль у встановленні об`єктивної істини, вживаючи усіх можливих заходів для перевірки та встановлення усіх фактичних даних зі спору.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, відсутні, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 05 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: А.С. Сержанюк

В.В. Гуль