Справа № 567/1441/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Самолюк А.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Ковальчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування в особі Острозької міської ради Рівненської області, про позбавлення батьківських прав

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав звернулась Ломінська Н.А.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 26.05.2008 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 15.03.2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

Вказує, що після розірвання шлюбу, малолітній син сторін залишився проживати з нею та з того часу знаходяться під її фактичним вихованням, доглядом та на матеріальному утриманні.

Зазначає, що відповідач, будучи батьком малолітнього ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не бере ніякої участі в його утриманні та вихованні, не цікавиться його життям, навчанням, розвитком та здоров`ям.

Вказує, що рішенням Острозького рйонного суду від 22.11.2018 ОСОБА_2 було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_3 та покладено на орган опіки та піклування Острозької міської ради контроль за виконанням відповідачем батьківських обов"язків.

Однак, після винесення вказаного рішення відповідач продовжує свідомо ухилятися від своїх батьківських обов"язків, жодним чином не змінив своє ставлення до виховання малолітнього сина, не прагне налагодити стосунки з дитиною та не цікавиться його життям.

Посилаючись на те, що орган опіки та піклування Острозької міської ради рекомендує позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 .

Ухвалою Острозького районного суду від 18.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву.

Правом подати відзив на позов у встановлений строк відповідач не скористався.

02.01.2020 на даресу суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Острозької міської ради Рівненської області надійшло пояснення щодо позову. Орган опіки та піклування повідомив, що 23.09.2019 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини роглянуто звернення ОСОБА_1 щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно їх спільного сина ОСОБА_3 .

В ході розгляду звернення було встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Фактично протягом трьох років ОСОБА_2 участі у вихованні сина не бере, до нього не телефонував, не намагався зустрітися з дитиною в навчальному закладі або вдома. У 2018 році ОСОБА_1 зверталася до Острозького районного суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Рішенням Острозького районного суду від 22.11.2018 в позові ОСОБА_1 було відмовлено, вирішено попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина. Однак ставлення ОСОБА_2 до виконання батьківських обов"язків не змінилося. На підставі наведеного, вивчивши ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, та діючи в інтересах дитни, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 .

В судове засідання відповідач не з"явився без повідомення причин. Про час та дату розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному об`ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просить позов задоволити.

Пояснила, що з 26.05.2008 перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , в якому в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що шлюб між ними було розірвано рішенням Острозького районного суду від 15.03.2017. Зазначає, що з того часу відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не цікавиться життям дитини, не бере будь-якої участі у вихованні сина. Пояснила, що відповідач і надалі не виявляє бажання побачитись з дитиною, не спілкується з сином навіть по телефону та заблокував його номер. Додатково заначила що будь-яких перешкод в спілкуванні з дитиною відповідачу не чинила, навпаки намагалась домовитись з відповідачем щодо його належної участі у вихованні сина, проте позитивних результатів це не дало.

Посилається на те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Острозької міської ради в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що в службу в справах дітей надійшло звернення ОСОБА_1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В зв`язку з цим питання щодо невиконання відповідачем батьківських обов`язків розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини на яке для з`ясування об`єктивних причин невиконання своїх батьківських обов`язків був викликаний відповідач, однак на засідання комісії він не з"явився. Пояснила, що проведеною перевіркою було встановлено, що ОСОБА_2 ,будучи батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина. Малолітній син сторін сторін проживає з позивачем, яка піклується про нього та забезпечує його всім необхідним. Натомість відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча має можливість їх виконувати, не бере ніякої участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, навчанням, розвитком та здоров`ям.

Вказала, що 2018 році ОСОБА_1 зверталася до Острозького районного суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 із наданням висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківський прав. Рішенням Острозького районного суду від 22.11.2018 в позові ОСОБА_1 було відмовлено, вирішено попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина. Зазначає, що після ухвалення даного рішення ставлення ОСОБА_2 до виконання своїх батьківських обов"язків не змінилося. Із заявами про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні із своїм сином ОСОБА_2 до органу опіки та піклування не звертався. На підставі наведеного, вивчивши ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, та діючи в інтересах дитни, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.2 ст.171 СК України визначено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 пояснив, що востаннє бачився зі своїм батьком ОСОБА_2 декілька років тому. Протягом останніх чотирьох років батько з ним взагалі не спілкується, лише одного разу на день народження надіслав йому смс-повідомлення.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 22.04.2009 встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Острозького районного суду від 15.03.2017 року встановлено, що сторони у справі з 26.05.2008 перебували у шлюбі та під час перебування у шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Острозького районного суду від 15.03.2017 шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно рішення Острозького районного суду від 22.11.2018 вбачається, що під час розгляду справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: виконавчий комітет Острозької міської ради Рівненської області, про позбавлення батьківських прав, в судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що тривалий період часу не приймає належної участі в житті свого сина ОСОБА_3 , що вказує на наявність формальних підстав для позбавлення його батьківських прав, але суд врахував, що це є крайнім заходом впливу, та зважаючи на те, що ОСОБА_2 бажав виправитися та приймати участь у вихованні, навчанні та матеріальному утриманні дитини та докази у справі вказували на можливе виправлення ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що за даних обставин необхідності позбавляти відповідача батьківських прав немає та відмовив в позові. Водночас, судом було попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього ОСОБА_3 та покладено на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Згідно повідомлень служби в справах дітей виконкому Острозької міської ради від 01.04.2019, 29.05.2019 вбачається, що ОСОБА_2 не звертався в службу в справах дітей з приводу встановлення участі у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_3 та із заявами про вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною, що вказує на те, що у відповідача не було перешкод в спілкуванні з сином.

Згідно характеристики Острозької ЗОШ І-ІІІ ст. №1 від 08.08.2019 встановлено, що ОСОБА_3 навчається в Острозькій ЗОШ №1 з 01.09.2015. У 2018-2019 навчальному році навчанням та вихованням ОСОБА_3 займалася мама. Тато не відвідував батьківських зборів, виховних заходів, але телефоном спілкувався з класним керівником.

Зідно довідки №98 від 02.03.2018 року, вбачається, що в склад сім`ї ОСОБА_1 входить син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт опіки над малолітнім ОСОБА_3 зі сторони матері підтверджується актом обстеження умов проживання від 16.03.2018 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 , для виховання, розвитку, проживання та навчання дитини створено належні умови є всі необхідні речі побуту.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області №3161/01-17-19 від 28.08.2019 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 . При прийнятті даного висновку комісією було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 . Фактично протягом трьох років батько дитини ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не брав ніякої участі в його вихованні, не цікавився здоров`ям, розвитком, життям дитини, не відвідував, не намагався зустрітися з дитиною. Питання ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_2 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини.

На даний момент відповідач продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча має можливість їх виконувати, бажання щодо налагодження стосунків з сином відповідач не виявив, а тому на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 28.08.2019 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав.

З пояснень позивача, представника органу опіки та піклування та письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, який є батьком малолітнього ОСОБА_3 не приділяє належної уваги вихованню сина, не створює належних умов для його проживання, не цікавиться його життям, навчанням та розвитком.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач, після рішення у справі за позовом до нього про позбавлення батьківських прав (рішення від 22.11.2018 року) не доклав належних зусиль для того, щоб брати належну участь в житті свого сина.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини має місце протягом тривалого часу, що було підставою для його виклику на засідання комісії з питань захисту прав дитини та в подальшому для висновку органу опіки і піклування, яким рекомендовано позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , після ухвалення рішення судом та його попередження про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина, продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, не змінив своє ставлення до виховання малолітнього сина, не прагне налагодити стосунки з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться його життям, не спілкується із дитиною та не піклується про його стан здоров`я, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу, а заходи впливу на відповідача не призвели до належних результатів і ОСОБА_2 продовжує свідомо нехтувати своїми обов`язками щодо дитини.

Водночас суд враховує, що заборгованість по платі аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 , що стягуються з ОСОБА_2 на даний час відсутня, однак при цьому зазначає, що матеріальне утримання є лише однією з складових виховання дитини.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо ухиляється тривалий час від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи положення п.8 ст.7 Сімейного кодексу України, у відповідності до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. сплаченого судового збору.

На підставі ст. 164, 182 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

вирішив :

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування в особі Острозької міської ради Рівненської області (місцезнаходження: м.Острог, вул.Героїв Майдану, 4, ) про позбавлення батьківських прав задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.03.2020.

Суддя Острозького районного суду Назарук В.А.