Справа № 456/2562/17 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/1217/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Ніткевича А.В.

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивача Заставного ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2019 року у складі судді Сас С.С. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з участю третіх осіб Реєстраційна служба Стрийського міськрайонного управління юстиції, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Навальковська Мирослава Миколаївна, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Дутко Олена Володимирівна, ОСОБА_6 , служба у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та застосування наслідків його недійсності,-

встановила:

У серпні 2017 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з участю третіх осіб Реєстраційна служба Стрийського міськрайонного управління юстиції, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Навальковська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Дутко О.В., ОСОБА_6 , служба у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та застосування наслідків його недійсності.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 18 липня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого став ПАТ «Кредитпромбанк») та відповідачем ОСОБА_7 укладений кредитний договір № 06/22/07-НВ, зідно з умовами якого банк надав останній кредитні кошти у розмірі 59000 доларів США із розрахунку 12,7% річних, в іноземній валюті за користування кредитом на строк до 16.07.2027 року. Відповідно до п.2.1.1. кредитні кошти видавалися на купівлю квартири, загальною площею 55,8 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу №5015 від 18 липня 2007 року в сумі 59000 доларів США за офіційним курсом НБУ (5,05 гривень за 1 долар США).

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 18.07.2007 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та відповідачем ОСОБА_7 укладено іпотечний договір №13/22/101/07-НВ, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М.М. за реєстровим номером 5021, згідно якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18.07.2007 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М.М. за № 5015, витяг з Державного реєстру правочинів №4307194.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого AT «Дельта Банк» набув права вимоги, в тому числі по кредитному договору № 06/22/07- НВ від 18.07.2007 року та іпотечним договором ВАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем ОСОБА_7 .

Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2016 року задоволено позовні вимоги AT «Дельта Банк», звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №13/22/101/07-НВ від 18.07.2007 року, а саме квартиру АДРЕСА_2 , шляхом визнання права власності на квартиру за ПАТ «Дельта Банк» в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 2805492,65 грн., з яких: тіло кредиту - 1269110,48 грн., відсотки 1174822,26 грн., пеня - 323366,96 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 11227,55 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 26965,40 грн., за кредитним договором № 06/22/07-НВ від 18.07.2007 року.

Однак, позивач не може виконати вищевказане рішення суду, реалізувавши своє право іпотекодержателя, оскільки відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий № 3393 від 05 серпня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковською М.М., дата державної реєстрації 07 серпня 2008 року.

Додатково встановлено, що 28.07.2008 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Дутко О.В. на підставі заяви ВАТ «Кредитпромбанк» про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна №13/83-304/05Z від 28.07.2008р. вилучено обтяження за №5323378, а саме заборона на нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 , та на підставі повідомлення про вилучення запису з реєстру іпотек №13/83-303/05Z від 28.07.2008р. ВАТ «Кредитпромбанк» вилучено обтяження за №5323489, а саме іпотека на нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 , номер РПВН 17375402, зареєстрованого 18.07.2007р. приватним нотаріусом Чернилевською М.М. на підставі іпотечного договору від 18.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М.М. за реєстровим номером 5021.

У відповіді уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Кредиттпромбанк» Тімоніна О.О. вих.№4642 від 16.06.2017 року зазначено, що у базі даних вихідної кореспонденції відсутня інформація щодо вихідної кореспонденції ПАТ«Кредитпромбанк» за номерами 13/83-304/052 від 28.07.2008р. та 13/83-303/052 від 28.07.2008р.

Відповідно до п. 3.1.1. іпотечного договору іпотекодавець був зобов`язаний не вчинювати дій, пов`язаних із зміною права власності на предмет іпотеки та відповідно до п.3.1.2. не відчужувати предмет іпотеки та не передавати його в наступну іпотеку або оренду без письмової згоди іпотекодержателя. Такої згоди ні ПАТ «Кредитпромбанк», ні АТ «Дельта Банк» не надавав.

Позивач вважає, що договір купівлі-продажу, реєстр. № 3393 від 05 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковською М.М. дата державної реєстрації 07 серпня 2008 року, укладений між відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є нікчемний відповідно до ч.3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку».

Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 05 серпня 2008 року посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковською М.М. за реєстр. № 3393, дата державної реєстрації 07 серпня 2008 року, укладений між відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу від 05 серпня 2008 року, зокрема вилучити з Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності 07.08.2008 року за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 серпня 2008 року, та поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження нерухомого майна, (заборона відчуження та обтяження нерухомого майна іпотекою) об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного договору №13/22/101/07-НВ від 18.07.2007 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 .

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2019 року відмовлено у позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Реєстраційна служба Стрийського міськрайонного управління юстиції, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Навальковська Мирослава Миколаївна, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Дутко Олена Володимирівна, ОСОБА_6 , служба у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та застосування наслідків його недійсності.

Рішення суду оскаржив позивач ПАТ «Дельта Банк», вважає рішення незаконним та необгрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно із п. 3.1.1. іпотечного договору №13/22/101/07-НВ від 18.07.2007 року, іпотекодавець зобов`язаний не вчинювати дії, пов`язаних із зміною права власності на предмет іпотеки та відповідно до п. 3.1.2. не відчуджувати предмет іпотеки та не передавати його в наступні іпотеку або оренду без письмової згоди іпотекодержателя.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчудження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя, є недійсним.

Таким чином, апелянт вважає, що договір купівлі-продажу, реєстр № 3393 від 05 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковською М.М., дата державної реєстрації 07 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є нікчемний в силу приписів ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку».

Окремо звертає увагу, що у відповіді уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Кредитпромбанк» Тімоніна О.О. вих.№4642 від 16.06.2017 року зазначено, що у базі даних вихідної кореспонденції, відсутня інформація щодо вихідної кореспонденції ПАТ «Кредитпромбанк» за номерами 13/83-304/052 від 28.07.2008р. та 13/83-303/052 від 28.07.2008р., тому безпідставним вважає покликання суду першої інстанції про те, що вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна за №5323378, а саме заборона на нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 , та обтяження за №5323489 про іпотеку вказаної квартири, здійснене за заявою ПАТ «Кредитпромбанк».

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 06/22/07-НВ від 18.07.2007 року станом на 08.08.2017 року заборгованість позичальника ОСОБА_7 складає 3986286,91 грн.

Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2016 року задоволено позовні вимоги AT «Дельта Банк», звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №13/22/101/07-НВ від 18.07.2007 року з ОСОБА_7 , а саме квартиру АДРЕСА_2 , шляхом визнання права власності на квартиру за ПАТ «Дельта Банк» в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором № 06/22/07-НВ від 18.07.2007 року.

При цьому, позивач не може виконати вищевказане рішення суду, реалізувавши своє право іпотекодержателя, оскільки відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, а також те, що іпотечний договір №13/22/101/07-НВ від 18.07.2007 року є чинним, судом недійсним або припиненим не визнавався, відтак необхідно зобов`язати реєстраційну службу Стрийського районного управління юстиції поновити відомості у Реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження та іпотеку щодо спірного об`єкта нерухомості.

Просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2019 рокута ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_8 на підтримку доводів скарги, а також пояснення відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_3 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу спірної квартири АДРЕСА_2 від 05.08.2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , вказана квартира під забороною та/або арештом не перебувала, жодних обмежень щодо розпорядження квартирою не було, обтяження на вказану квартиру було знято приватним нотаріусом Дутко О.В. на підставі заяви про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна №13/83-304/05Z від 28.07.2008 року ВАТ «Кредитпромбанк», а тому суд вважав, що відсутні підстави для визнання нікчемним оспорюваного договору купівлі-продажу квартири та, відповідно, відсутні і підстави для застосування наслідків нікчемності правочину.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 18 липня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 укладений кредитний договір № 06/22/07-НВ, згідно з умовами якого банк надав останній кредитні кошти у розмірі 59000 доларів США, а ОСОБА_7 зобов`язалась повернути не пізніше 16.07.2027 року наданий кредит на умовах та у порядку передбаченому цим договором.

Відповідно до п.2.1.1. вищевказаного кредитного договору, кредитні кошти надавалися на купівлю квартири загальною площею 55,8 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу №5015 від 18 липня 2007 року в сумі 59000 доларів США за офіційним курсом НБУ.

20.06.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № 06/22/07-НВ, а саме у п.1.3 кредитного договору передбачено процентну ставку за кредитом 14,20% річних, інші умови кредитного договору залишилися незмінними.

18.07.2007 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М.М. посвідчений іпотечний договір №13/22/101/07-НВ між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 . Предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_2 , яка складається з однієї кухні, двох житлових кімнат, загальною площею 55,8 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М.М. 18.07.2007 року за реєстром № 5015, витяг з Державного реєстру правочинів № 4307194.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПAT «Дельта Банк» набув права вимоги, в тому числі по кредитному договору № 06/22/07- НВ від 18.07.2007 року та іпотечним договором №13/22/101/07-НВ від 18.07.2007 року, укладених між ВАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем ОСОБА_7 .

Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2016 року задоволено позовні вимоги AT «Дельта Банк», звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №13/22/101/07-НВ від 18.07.2007 року з ОСОБА_7 , а саме квартиру АДРЕСА_2 , шляхом визнання права власності на квартиру за ПАТ «Дельта Банк» в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 2805492,65 грн., з яких: тіло кредиту - 1269110,48 грн., відсотки 1174822,26 грн., пеня - 323366,96 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 11227,55 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 26965,40 грн., за кредитним договором № 06/22/07-НВ від 18.07.2007 року.

Також, судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2008 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Дутко О.В. на підставі заяви ВАТ «Кредитпромбанк» про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна №13/83-304/05Z від 28.07.2008р. вилучено обтяження за №5323378, а саме заборона на нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 , та на підставі повідомлення про вилучення запису з реєстру іпотек №13/83-303/05Z від 28.07.2008р. ВАТ «Кредитпромбанк», вилучено обтяження за №5323489, а саме іпотека на нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 , номер РПВН 17375402, зареєстрованого 18.07.2007р. приватним нотаріусом Чернилевською М.М. на підставі іпотечного договору від 18.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М.М. за реєстровим номером 5021.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 84784536, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 05.08.2008 року приватним нотаріусом Стрийського районного округу Навальковською М.М., реєстр №3393, за умовами якого ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_2 .

З довідки №3919 виданої КП «Надія» 23.10.2017 року встановлено, що ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_9 1995 року народження та сином ОСОБА_10 2011 року народження.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Підстави припинення іпотеки встановлені статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Так, за частиною першою цієї статті іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, внесення нотаріусом до реєстру запису про припинення іпотеки є офіційним підтвердженням існування юридичного факту припинення іпотеки відповідно до підстав, передбачених положеннями чинного законодавства, але такий факт не створюється реєстраційною дією нотаріуса. Наявність запису в реєстрі про вилучення (зняття) обтяження не позбавляє іпотекодержателя права доводити обставини дійсності такої іпотеки в суді.

Той факт, що на час укладення зазначеного договору купівлі-продажу, квартира не перебувала під забороною та/або арештом не вказує на те, що іпотечний договір №13/22/101/07-НВ, укладений 18.07.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 , було припинено.

У відповіді уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Кредиттпромбанк» Тімоніна О.О. вих.№4642 від 16.06.2017 року зазначено, що у базі даних вихідної кореспонденції відсутня інформація щодо вихідної кореспонденції ПАТ«Кредитпромбанк» за номерами 13/83-304/052 від 28.07.2008р. та 13/83-303/052 від 28.07.2008р.

Крім цього, у зв`язку із смертю приватного нотаріуса Дутко О.В. не виконано вимогу суду першої інстанції про надання копії нотаріальної справи та документів, на підставі яких нотаріус 28.07.2008 року здійснила вилучення записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження стосовно спірного об`єкта нерухомості, а у відповіді Львівського державного нотаріального архіву від 21.09.2018 року № 2299 зазначено, що розпорядження або документи по накладенню чи зняттю заборон від 28.07.2008 року на зберігання у вказану установу не передавалися.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв`язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Згідно із частиною третьою статті 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Відтак, за встановленими судом обставинами справи іпотека виникла щодо спірного майна, була зареєстрована належним чином, а той факт, що на момент укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу з Державного реєстру іпотек було вилучено запис про обтяження спірного нерухомого майна, сам по собі не може слугувати підставою для висновку про те, що іпотекодавець мав право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо йому було достеменно відомо про встановлену заборону відчужувати предмет іпотеки.

За змістом вищенаведеної частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотечного майна є недійсним незалежно від того, чи було зареєстроване таке обтяження відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на час його укладення, якщо про встановлену заборону сторонам правочину було відомо.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов неправильного висновку про те, що відсутні підстави для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу квартири та, відповідно, відсутні і підстави для застосування наслідків недійсності правочину, оскільки незважаючи на те, що на момент укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу з Державного реєстру іпотек було вилучено запис про обтяження спірного нерухомого майна, іпотечний договір №13/22/101/07-НВ, укладений 18.07.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 не було припинено, оскільки заборгованість за кредитним договором № 06/22/07-НВ від 18.07.2007 року не була погашена, відтак остання не мала права без згоди іпотекодержателя розпоряджатися нерухомим майном, при цьомуїй було достеменно відомо про встановлену заборону відчужувати предмет іпотеки.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05 серпня 2008 року, укладеного між відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу від 05 серпня 2008 року, зокрема вилучення з Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності від 07.08.2008 року за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 серпня 2008 року, та поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження нерухомого майна, (заборона відчуження та обтяження нерухомого майна іпотекою) об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного договору №13/22/101/07-НВ від 18.07.2007 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 .

В свою чергу, згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Про застосування наслідків спливу позовної давності представник відповідача ОСОБА_11 ОСОБА_12 зробив заяву 07.09.2018 року.

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, позовна давність починає обчислюватися з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Аналіз статті 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

З матеріалів справи встановлено, що позивач АТ «Дельта Банк» міг дізнатися про порушення своїх прав з приводу укладення між відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_4 оспорюваного договору купівлі-продажу квартири від 05 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковською М.М. за реєстр. № 3393 після отримання Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 84784536 від 11 квітня 2017 року.

Отже, звернувшись із позовом по даній справі у серпні 2017 року позивачем АТ «Дельта Банк» строк позовної давності не пропущено.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівсько ї області від 30 січня 2019 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Реєстраційна служба Стрийського міськрайонного управління юстиції, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Навальковська Мирослава Миколаївна, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Дутко Олена Володимирівна, ОСОБА_6 , служба у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та застосування наслідків його недійсності задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 05 серпня 2008 року посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковською М.М. за реєстр. № 3393, дата державної реєстрації 07 серпня 2008 року, укладений між відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу від 05 серпня 2008 року, вилучити з Реєстру прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності 07.08.2008 року за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 серпня 2008 року.

Поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження нерухомого майна, (заборона відчуження та обтяження нерухомого майна іпотекою) об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного договору №13/22/101/07-НВ від 18.07.2007 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 .

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (місцезнаходження м. Київ, вул.. Щорса, 36-б, ) витрати, як підлягали сплаті за розгляд справи судом першої інстанції у сумі 3200 (три тисячі двісті) грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк