У Х В А Л А Справа № 932/7734/19

Провадження № 2з/932/124/19

24 січня 2020 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненко І.Ю., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування витрат, що здійснені при поліпшенні витребуваного майна, які не можуть бути відокремлені, у сумі, на яку збільшилася вартість майна та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та встановлено строк на подання сторонами заяв по суті справи.

Внаслідок відсторонення судді ОСОБА_4 Е ОСОБА_5 В. від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 23.01.2020 року за № 21 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2020 року, справу передано у моє провадження.

Ухвалою суду від 24 січня 2020 року справу прийнято до провадження.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.01.2020 року, у моє провадження також передано заяву ОСОБА_1 від 06 вересня 2019 року про забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається наступне. 06 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, у якій прохала накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , у межах ціни позову, що складає 296 326 гривень 63 копійки. Заяву обґрунтувала тим, що 25.06.2018 року вона придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , у якій зробила ремонт на суму 296 326 гривень 63 копійки. Пізніше з`ясувалось, що квартира їй була відчужена незаконно, у зв`язку із чим, її було витребувано у судовому порядку на користь законного власника ОСОБА_2 . На цей час їй стало відомо про те, що ОСОБА_2 має намір продати квартиру та підшукала покупця, яким вже внесено завдаток за неї. Внаслідок продажу ОСОБА_2 квартири, її права не зможуть бути ефективно захищені, а рішення суду буде неможливо виконати. Як додатки до заяви додані копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 176352187 від 05.08.2019 року; роздруківка з інтернет-ресурсів щодо продажу нерухомості по АДРЕСА_2 .

Крім цього, 15 серпня 2019 року ОСОБА_1 знову звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, у якій прохала накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 , у межах ціни позову, що складає 296 326 гривень 63 копійки. Заява була обґрунтована аналогічним чином.

Ухвалою суду від 22 серпня 2019 року заява позивачки від 15 серпня 2019 року була задоволена, накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_2 , в межах ціни позову, що складає 296 326 гривень 63 копійки.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року скасовано ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2019 року про забезпечення позову, а у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 15 серпня 2019 року - відмовлено.

Як вбачається із позовної заяви, предметом спору є стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки витрат, що здійснені нею при поліпшенні майна, що було витребувано від неї, як таких, що не можуть бути відокремлені, у сумі 296 326 гривень 63 копійки, та стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 у розмірі 100 000 гривень.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. В силу вимог ст. 150 ЦПК України, видом забезпечення позову є арешт майна, що належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів. Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів зо дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, у відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із того, що заява ОСОБА_1 від 06 серпня 2019 року не конкретизована на предмет того, які обставини, факти чи докази свідчать про існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Фактично, ОСОБА_1 у стверджувальній формі зазначає про неможливість виконання майбутнього рішення суду про стягнення суми коштів у розмірі 296 326 гривень 63 копійки, у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту квартири, що належить на праві власності ОСОБА_2 , не обгрунтовуючи це жодним чином.

Однак, квартира АДРЕСА_1 , предметом спору не є, а тому зміна її власника не створить загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

Забезпечення позову це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України). Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Внаслідок того, що заявником не доведено підстав для вжиття заходів забезпечення позову, у вигляді вказівки конкретних негативних наслідків, що можуть настати у випадку їх невжиття, тобто не визначено, чому позивачка вважає, що невжиття арешту майна може призвести до неможливості виконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про стягнення суми, а квартира АДРЕСА_1 предметом спору не є, у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 158, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання відмовити.

Відповідно до вимог п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів редакції Закону» від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційну скаргу може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя І.Ю. Литвиненко