Провадження № 2/638/398/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Тітової М.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

15.10.2018 позивач ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що між нею та відповідачем 11.08.2006 укладено шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останніх років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Фактично сім`я припинила своє існування. Останні роки позивач та відповідач проживають окремо. Син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. У зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з ОСОБА_3 аліменти на дитину у розмірі 3000,00 грн.

03.12.2019 відповідачем ОСОБА_3 подано відзив, в обґрунтування кого зазначено, що жодних підстав для розірвання шлюбу не має, поведінка позивача суперечить її дійсній волі та суперечить не тільки її інтересам, а і інтересам сина. Збереження шлюбу можливо. На теперішній час позивач і відповідач мешкають разом, ведуть спільне господарство, він забезпечує сім`ю, купує продукти харчування, сплачує гуртки, які відвідує син. Окрім того, він систематично відвідує батьківські збори. У зв`язку з чим відповідач просив надати час для примирення.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити, з підстав, викладених у позові. Додатково позивач зазначила, що на теперішній час відповідач не проживає разом з ними, мешкає за кордоном більше 7 років. ОСОБА_3 не працює. Позивач наголосила на тому, що вона мешкає з іншим чоловіком та хоче створити іншу сім`ю, почуттів до ОСОБА_3 у неї не має, на примирення вона категорично не згода. Щодо стягнення аліментів ОСОБА_1 зазначила, що відповідач не утримує дитину, останній раз надав допомогу у листопаді 2018 року.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що примирення можливе. На теперішній час він не працює, проте у нього є накопичення, які він і витрачає на сина та сім`ю. На теперішній час з позивачем вони мешкають разом, ведуть спільне господарство. Щодо аліментів зазначив, що на дитину кожного місяця витрачає біля 2300 грн.

У подальшому відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотання про розгляд справи за його відсутністю, наголошував на тому, що проти задоволення позову заперечує, просив надати строк для примирення.

Представник відповідача Петрова О.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову, з підстав викладених у відзиві, просила надати час для примирення.

Суд, вислухавши позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11.08.2006 у міському відділ реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1492.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про свідчить копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Щодо надання строку для примирення суд приходить до наступного:

Згідно з статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно в процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Окрім того, суд зауважує, що позов про розірвання шлюбу пред`явлено 15.10.2019, про що відповідач був обізнаний та не був позбавлений можливості вживати заходів щодо примирення без ухвали суду.

Також, у судовому засіданні позивачем було зазначено, що примирення категорично не можливе, так вона має намір створити сім`ю з іншим чоловіком.

Суд вважає, що посилання відповідача ОСОБА_3 на можливість збереження сім`ї, самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки позивач ОСОБА_1 заперечує проти збереження шлюбу.

Таким чином, зважаючи на характер і тривалість спірних відносин, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідачем не доведено необхідності наявності передбачених законом підстав для відмови у задоволенні позову, а тому приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від шлюбу народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як випливає з пояснень позивача на теперішній час дитина фактично проживає з матір`ю та знаходиться на ї утриманні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживає дитина на отримання аліментів у твердій грошовій сумі є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Разом с тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач має мінливий дохід.

Беручи до уваги, що батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, тобто обоє батьків: як батько так і мати, мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я, наявність нерухомого та рухомого майна, суд вважає, що аліменти у розмірі 2218 грн, що становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку є достатніми для участі батька дитини у цих витратах.

У разі зміни майнового стану відповідача позивач не позбавлена можливості звернутися до суду щодо збільшення розміру аліментів.

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, що відповідатиме принципам розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлоягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і керуючись ст.ст.12, 76, 81, 141, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 ) зареєстрований 11.08.2006 у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1492 розірвати.

Рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки у актовому записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2218 (дві тисячі двісті вісімнадцять) грн, починаючи з 15.10.2019 до досягнення дитиною повноліття.

Встановлена сума підлягає індексації відповідно до вимог діючого законодавства.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді судового збору, за позовні вимоги про стягнення аліментів, в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 20 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 ) сплачену суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26.02.2020.

Суддя І.В. Семіряд