КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/354/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року місто Київ

справа № 761/36255/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача директора Інституту високих технологій Київського національного університету іменіТ.Шевченка ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Фролової І.В., повний текст рішення складено 25 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка ОСОБА_3, третя особа: Київський національний університет імені Т.Шевченка про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 , як завідувач навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» на кафедрі «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» Інституту високих технологій імені Т.Шевченказвернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо ненадання відповіді на кожну із його заяв від: 06 червня 2017 року, 26 липня 2017 року, 05 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2017 року, 11 січня 2018 року, 16 січня 2018 року, 10 серпня 2018 року;

зобов`язати директора Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка ОСОБА_3. надіслати на його адресу письмові відповіді про результати розгляду його заяв від 06 червня 2017 року, 26 липня 2017 року, 05 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2017 року, 11 січня 2018 року, 16 січня 2018 року, 10 серпня 2018 року.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він з 2011 року перебуває на посаді завідувача навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» на кафедрі «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» Інституту високих технологій імені Т.Шевченка.

Вказував, що у 2014 році він був мобілізований до Збройних Сил України і після повернення 23 березня 2015 року з АТО до теперішнього часу з вини роботодавця не має умов і засобів для виконання своїх функціональних обов`язків, доступу у підвідомчу йому навчальну лабораторію.

Зазначав, що на всі його усні прохання забезпечити йому умовами та засобами праці та можливістю виконувати його функціональні обов`язки від відповідача отримав усні відмови.

Зауважував, що також без відповіді залишилися його письмові заяви:

від 06 червня 2017 року, в якій він повідомляв про відсутність відповіді завідувача кафедри «Молекулярної біотехнологїї та біоінформатики» ІВТ ОСОБА_2 на заяву від 03 квітня 2017 року - з вимогою забезпечити йому умовами та засобами для виконання його функціональних обов`язків;

від 26 липня 2017 року - з вимогою аргументовано пояснити про підстави приписаних йому негативних особистих якостей в характеристиці від 03 квітня 2017 року;

від 05 жовтня 2017 року - про невідповідність задач, поставлених Розпорядженням відповідача №07-17/20 від 28 вересня 2017 року до його функціональних обов`язків, а також про відсутність у нього умов, засобів для їх виконання та робочого місця;

від 23 жовтня 2017 року - про проведення фіктивної комісії з перевірки знань з охорони праці ІВТ у 2017 році та підробку її протоколу від 12 жовтня 2017 року;

від 11 січня 2018 року - про порушення до нього ст.ст.29, 31, 32 КЗпП України та не допуск його в робоче приміщення;

від 16 січня 2018 року - про надання йому характеристики з місця роботи;

від 10 серпня 2018 року - про події 08 серпня 2018 року.

Вказував, що у зв`язку з відсутністю відповідей від відповідача на його заяви, він був змушений звернутися із заявами до ректора Київського національного університету імені Т.Шевченка, на що відповідей також не отримав.

Вважає, що відповідач порушив його право на отримання відомостей, строки та порядок розгляду і надання відповідей на його заяви, як це визначено в ст.ст.15,18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян».

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано бездіяльність директора Інституту високих технологій Київського національного університету ім.Т.Шевченка ОСОБА_3. протиправною щодо ненадання відповіді на кожну із заяв позивача від 06 червня 2017 року, 26 липня 2017 року, 05 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2017 року, 11 січня 2018 року, 16 січня 2018 року, 10 серпня 2018 року.

Зобов`язано директора Інституту високих технологій Київського національного університету ім.Т.Шевченка ОСОБА_3. надіслати на адресу позивача письмові відповіді про результати розгляду заяв позивача від 06 червня 2017 року, 26 липня 2017 року, 05 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2017 року, 11 січня 2018 року, 16 січня 2018 року, 10 серпня 2018 року.

Стягнуто з директора Інституту високих технологій Київського національного університету ім.Т.Шевченка ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач директор Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка Ільченко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що інститут не має канцелярії, архіву та інших адміністративних служб, тому вся кореспонденція, заяви, пропозиції, клопотання та скарги громадян надсилаються та реєструються у канцелярії Київського національного університету імені Т.Шевченка, а потім вся вхідна кореспонденція направляється відповідачу на виконання після проходження реєстрації в канцелярії і резолюції керівництва Київського національного університету імені Т. Шевченка.

Вказував, що заяви позивача були оформлені з грубим порушенням норм, які передбачені Законом України «Про звернення громадян» та вважає, що подані позивачем заяви не є заявами у розумінні Закону України «Про звернення громадян».

Зазначав, що під час розгляду справи в суди відповідачу стало відомо, що позивач погрожував фізичною розправою кільком співробітникам Інституту високих технологій, які були фактично змушені під тиском погроз нібито приймати від позивача заяви, не маючи на це жодних повноважень.

Посилався на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач взагалі не звертався із заявами від 06 червня 2017 року, 26 липня 2017 року, 05 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2017 року, 11 січня 2018 року, 16 січня 2018 року, 10 серпня 2018 рокудо відповідача, оскільки вказані заяви не зареєстровані в канцелярії Київського національного університету імені Т.Шевченка, на них відсутній штамп про реєстрацію та резолюція керівництва університету про доручення особі виконання вхідного документа та інше.

Вказував, що із письмових доказів, які містяться в матеріалах справи вбачається, що дійсно на відповідача було покладено обов`язки директора Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченко, однак, ректором університету не було уповноважено останнього на виконання функцій роботодавця (вирішення кадрових питань).

Від позивача ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому останній просив залишити скаргу без задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки воно ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вказаних підстав.

Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність третьої особи відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною щодо ненадання відповіді на кожну із заяв позивача від: 06 червня 2017 року, 26 липня 2017 року, 05 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2017 року, 11 січня 2018 року, 16 січня 2018 року, 10 серпня 2018 року та зобов`язання директора Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка ОСОБА_3. надіслати на адресу позивача письмові відповіді про результати розгляду його заяв від 06 червня 2017 року, 26 липня 2017 року, 05 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2017 року, 11 січня 2018 року, 16 січня 2018 року, 10 серпня 2018 року, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вказаних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 2011 року ОСОБА_1 обіймав посаду завідувача навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т. Шевченка.

В серпні 2011 року позивача було ознайомлено під особистий підпис з функціональними обов`язками, як завідувача навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т. Шевченка (т.1 а.с.48-49).

Наказом ректора Київського національного університету імені Т.Шевченка №08-1918-04 від 22 листопада 2016 року ОСОБА_3 переведено на посаду директора Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка.

Позивач вказував на те, що у 2014 році він був мобілізований до Збройних Сил України і після повернення 23 березня 2015 року з АТО з вини роботодавця не мав умов і засобів для виконання своїх функціональних обов`язків, доступу у підвідомчу йому навчальну лабораторію.

Зазначав, що на всі його усні прохання забезпечити йому умовами та засобами праці, можливістю виконувати його функціональні обов`язки від відповідача отримав усні відмови та не отримав ніякої відповіді на його письмові заяви.

Позивачем на підтвердження своїх вимог були надані копії його звернень до директора Інституту високих технологій ОСОБА_3 з яких вбачається наступне.

Так, із заяви від 26 червня 2017 року завідувача навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка ОСОБА_1 . адресованої до директора Інституту високих технологій ОСОБА_3. вбачається, що останній вказував на те, що з метою розуміння, планування подальшої роботи 03 квітня 2017 року він звернувся до завідуючого кафедри «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» ОСОБА_2 з проханням надіслати йому офіційне письмове роз`яснення таких питань:

1.Де територіально знаходиться лабораторія молекулярної біотехнології та біоінформатики Інституту високих технологій?

2.Де знаходиться виділене йому робоче місце?

3.Хто є безпосереднім його керівником?

4.Чи є співробітники в його підпорядкуванні?

5.Чи проводить відповідач, як завідувач кафедри, регулярні прийоми для співробітників кафедри? Де саме на території КНУ ім. Тараса Шевченка, в який час і день відбувається прийом працівників кафедри Інституту високих технологій?

Також, просив в офіційному письмовому вигляді надіслати йому таку інформацію:

1.Його обсяг роботи на 2017 рік згідно з його функціональними обов'язками;

2.Усю необхідну інформацію щодо проведення навчань і робіт у лабораторії молекулярної біотехнології та біоінформатики Інституту високих технологій;

3.Копію діючого Положення про кафедру молекулярної біотехнології та біоінформатики Інституту високих технологій.

Відповіді на заяву він не отримав, а тому просив:

1.Забезпечити надання офіційної письмової відповіді на його заяву від 03 квітня 2017 року до ОСОБА_2

2.У разі неможливості надання відповіді ОСОБА_2 забезпечити його роботою відповідно до його функціональних обов`язків та умовами для її виконання, визначити керівника, робоче місце (у письмовій формі).

3.Надати офіційне письмове пояснення, на яких підставах йому не була надана відповідь на заяву від 03 квітня 2017 року ОСОБА_2

4.Надати копію діючого Положення про Інститут високих технологій та нормативні документи, що визначають обов`язки, відповідальність адміністрації Інституту високих технологій, завідувача кафедри та керівників підрозділів.

5.Надати офіційне письмове роз`яснення щодо порядку проходження курсів підвищення кваліфікації необхідних для його атестації, як педагогічного працівника.

26 липня 2017 року ОСОБА_1 , як завідувач навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка скерував на ім`я директора Інституту високих технологій ОСОБА_3. заяву, в якій просив аргументовано пояснити про підстави приписаних йому негативних особистих якостей в характеристиці як педагогічного працівника від 03 квітня 2017 року.

29 вересня 2017 року директором Інституту високих технологій ОСОБА_3 . було видано розпорядження №07-17/20 «Про організаційні заходи по забезпеченню лабораторних практикумів на кафедрі молекулярної біотехнології та біоінформатики Інституту високих технологій Київського національного університету імені Тараса Шевченка на 2017/2018 навчальний рік», в якому зазначено:

закріпити за завідувачем навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» ОСОБА_1 робоче місце для проведення виробничої діяльності в кімнаті 102 кріогенного комплексу університету;

у зв`язку із збільшенням кількості студентів в Інституті високих технологій, відповідним збільшенням кількості навчальних курсів та розширенням лабораторних практикумів біологічного спрямування згідно до пунків 2.5, 2.6 та 2.7 Функціональних обов`язків завідувача лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» ОСОБА_1 доручити ОСОБА_1 виконати ряд завдань по підготовці лабораторних робіт для студентів кафедри молекулярної біотехнології та біоінформатики в рамках Навчальних планів та робочих програм відповідних дисциплін. Завдання сформульовані на сторінках 2-7 у Додатку 1 до даного розпорядження, що є його невід`ємною частиною.

З вказаним розпорядженням позивач був ознайомлений під підпис 04 жовтня 2017 року (т.1 а.с.57).

05 жовтня 2017 року завідувач навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка ОСОБА_1. звернувся до директора Інституту високих технологій ОСОБА_3. з заявою щодо розпорядження №07-17/20 від 28 вересня 2017 року, в якій вказував проневідповідність задач, поставлених розпорядженням відповідача №07-17/20 від 28 вересня 2017 року до його функціональних обов`язків, а також про відсутність у нього умов, засобів для їх виконання та робочого місця.

23 жовтня 2017 року завідувач навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка ОСОБА_1. звернувся до директора Інституту високих технологій ОСОБА_3. із заявою щодо комісії по перевірці знань з питань безпеки життєдіяльності та охорони праці, створеної на підставі наказу ректора №233-32 від 14 березня 2017 року, в якій останній просив:

1.Надати йому посвідчені копії інструкцій, на підставі яких проводяться інструктажі з питань безпеки життєдіяльності та охорони праці в ІВТ. та провести з ним ці інструктажі відповідальними за них працівниками ІВТ.

2.Завчасно та у встановленому порядку повідомляти його про проведення заходів таких, як «інструктаж чи перевірка знань.

3.Надати йому письмове пояснення про практику та правові підстави для проведення заочних (фіктивних) інструктажів і перевірки знань.

4.Надати йому письмову відповідь: чи інші співробітники ІВТ, також, як і він отримували заочні (фіктивні) інструктажі та заочно оцінювалися Комісією з перевірки знань.

11 січня 2018 року завідувач навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка ОСОБА_1. звернувся до директора Інституту високих технологій ОСОБА_3. з заявою про порушення вимог ст.ст.29, 31, 32 КЗпП України, в якій позивач просив:

1.Надати йому аргументоване письмове пояснення причин ненадання йому вчасно повної інформації про зміну умов праці, проведення освітніх курсів та відсутності на 10 січня 2018 року його у списку працівників ІВТ направлених на ці курси.

2.Забезпечити необхідні, дії для проходження ним зазначених курсів.

3.Надати йому письмове пояснення суті, підстав, термінів впроваджених обмежень доступу до приміщень та копію відповідного розпорядження чи наказу.

4.Завчасно та у встановленому порядку повідомляти його про: зміни в умовах праці, проведення заходів тощо.

5.Надати йому письмові відповіді на всі вище зазначені питання, заяви та створити йому гідні умови праці відповідно до його функціональних обов`язків.

6.Припинити ганебні дії, які принижують усіх учасників таких відносин.

16 січня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу характеристики з місця роботи.

Із заяви від 10 серпня 2018 року завідувача навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка ОСОБА_1. адресованої директору Інституту високих технологій ОСОБА_3 щодо подій 08 серпня 2018 року, вбачається, що, останній, зокрема просив надати відповіді про результати розгляду його попередніх заяв від 06 червня 2017 року, 26 липня 2017 року, 05 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2017 року, 11 січня 2018 року, 16 січня 2018 року; припинити порушення його прав, як працівника, учасника бойових дій, громадянина і людини, законодавства України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що відповідач порушив його право на отримання відомостей, строки та порядок розгляду і надання відповідей на його заяви, як це визначено в ст.ст.15,18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян».

На підтвердження своїх заперечень відповідачем директором Інституту високих технологій ОСОБА_3 була надана довідка Київського національного університету імені Т.Шевченка від 14 лютого 2019 року №01/83-26, з якої вбачається, що у відділі діловодства та архіву Київського національного університету імені Т.Шевченка заяв від завідувача навчальної лабораторії Інституту високих технологій ОСОБА_1 датованих від 06 червня 2017 року, 26 липня 2017 року, 05 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2017 року, 11 січня 2018 року, 16 січня 2018 року, 10 серпня 2018 року в журналі вхідної кореспонденції університету на ім'ядиректора Інституту високих технологій ОСОБА_3 не зареєстровано (т.1 а.с.93).

Як вбачається з положень Закону України «Про звернення громадян» він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про засади запобігання і протидії корупції», «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заявив вимоги до суду як завідувач навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» інституту високих технологій Київського національного університету ім. Т.Шевченка.

Зі змісту вказаних заяв, скерованих на ім'ядиректора Інституту високих технологій ОСОБА_3 від 06 червня 2017 року, 26 липня 2017 року, 05 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2017 року, 11 січня 2018 року, 16 січня 2018 року, 10 серпня 2018 року вбачається, що в них позивач просив надати відповіді на питання, які пов`язані із здійснення ним своїх прав та обов`язків як працівника Київського національного університету імені Т.Шевченка - завідувача навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» Інституту високих технологій та у зв`язку з порушенням, на його думку, його трудових прав.

Разом з тим, реалізація та механізм захисту прав працівників визначено трудовим законодавством, зокрема, КЗпП України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що заяви ОСОБА_1 , як завідувача навчальної лабораторії «Молекулярної біотехнології та біоінформатики» Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка від 06 червня 2017 року, 26 липня 2017 року, 05 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2017 року, 11 січня 2018 року, 16 січня 2018 року, 10 серпня 2018 року не є зверненнями у розумінні Закону України «Про звернення громадян», оскільки за своєю суттю є письмовим зверненням працівника до керівника.

Посилання позивача на порушення відповідачем положень Закону України «Про звернення громадян» колегія суддів відхиляє, оскільки вказаний Закон не поширюється на відносини, які виникли між сторонами.

Зазначених положень закону суд першої інстанції не врахував, а відтак дійшов помилково висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог

ОСОБА_1 основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скаргивідповідача.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача директора Інституту високих технологій Київського національного університету іменіТ.Шевченка ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 рокускасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до директора Інституту високих технологій Київського національного університету імені Т.Шевченка ОСОБА_3, третя особа: Київський національний університет імені Т.Шевченка про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: