ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/5094/19
Провадження №2/201/1309/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федоріщева С.С.,

за участю секретаря судового засідання Максимової О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кулик Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради про визнання права власності, визнання рішень протиправними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зобов`язання повернути зайве сплачені кошти та стягнення судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 16 квітня 2019 року робоча бригада КП «Управління контролю за благоустроєм міста» ДМР здійснили демонтаж належного йому гаражу за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує на те, що робоча бригада відповідача, без його згоди здійснили самостійне проникнення до його особистої власності (металевого гаражу) зрізали два навісних та однин стаціонарний замок, звільнили гараж від його матеріальних цінностей, здійснили його виніс навалом на прилеглу територію та здійснили демонтаж гаражу методом зрізання металевих елементів. Металевий гараж за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 придбав 05 березня 2006 року за письмовим договором у громадянина ОСОБА_2 який мав правові основи на володіння цим гаражем. З метою узаконення факту купівлі позивач звернувся до нотаріуса, але він йому пояснив що такі договори не підлягають державній реєстрації. До січня 2019 року позивач користувався своїм металевим гаражем без будь яких проблем та зауважень.

17 січня 2019 року ОСОБА_1 отримав припис від КП «Управління контролю за благоустроєм міста» ДМР щодо укладання договору про умови тимчасового погіршення існуючого устану та/або змінення об`єктів благоустрою міста. 21 січня 2019 року позивач звернувся до вказаного комунального підприємства та підписав відповідний договір № 5255-Г. Не погодившись з розміром встановленої щомісячної плати, ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку, звернувся до керівництва комунального підприємства з претензією № 89 від 24 січня 2019 року, на що йому було надано відповідь від 25 лютого 2019 року за вих. № 101. За весь термін договору з 21 січня 2019 року по 16 квітня 2019 року (дату демонтажу гаража) на користь комунального підприємства позивачем здійснювалися платежі.

22 березня 2019 року ОСОБА_1 отримав припис №0353 в якому, з посиланням на рішення Дніпропетровської міської ради № 305 від 19 березня 2019 року йому було повідомлено, що його металевий гараж підлягає демонтажу. Враховуючи наявність договору та відповідних платежів позивач звернувся по телефону до комунального підприємства за поясненнями причин включення його гаражу до рішення міської ради, на що йому було повідомлено про розірвання комунальним підприємством, за власної ініціативою, існуючого договору № 5255-Г від 21 січня 2019 року, без надання будь яких пояснень причин розірвання договору.

Позивач зазначає, що згідно пункту 6.1 тексту Договору всі спори, що виникають з цього договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. За час с дня укладання договору 21 січня 2019 року до дати отримання припису 22 березня 2019 року між позивачем та посадовими особами комунального підприємства будь яких переговорів чи інших правочинів (крім відповіді на його претензію) не здійснювалося. Повідомлення (усного, письмового) щодо причин одностороннього розірвання договірних відносин він від комунального підприємства не отримував. З метою отримання відповіді причин розірвання договору та не згодою з включенням його гаражу до переліку рішення міської ради від 19 березня 2019 року, ОСОБА_1 25 березня 2019 року звернувся з листом, вхідний № Д-6181/1 до мера міста Дніпро Філатова Б.А., та 26 березня 2019 року направив електронною поштою лист на ім`я начальника управління благоустрою міста ОСОБА_3 . Крім цього на електронну адресу комунального підприємства з адресатом заступнику директора з правових питань Городенко А.А. позивач неодноразово направляв листи з питаннями причин розірвання договору, однак до дати складання відповідного позову жодної відповіді на його звернення не надходило.

Крім цього, у зв`язку з порушенням законодавства України з боку посадової особи КП «Управління контролю за благоустроєм міста» ДМР, в діях якого є порушення які підпадають під вимоги статті 162 Кримінального Кодексу України 17 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області вх. № Д-582 з проханням встановлення посадової особи, яка керувала діями по демонтажу гаражу та притягнення його до кримінальної відповідальності.

Загальний розмір матеріальних збитків які були завдані діями КП «Управління контролю за благоустроєм міста» позивач оцінює у розмірі - 33000,00 гривень.

Також ОСОБА_1 зазначив, що при вказаних протиправних діях йому завдано моральну шкоду у тому числі при спробах припинення протиправних дій та спробах припинити знищення його власного майна в зв`язку з підвищення емоційної складової у нього різко погіршився стан здоров`я у виді підвищення артеріального тиску, крім цього він, 68 річний пенсіонер, був змушений здійснити непередбачувані значні фізичні навантаження, пов`язані з перенесенням та складуванням залишеного робітниками відповідача на вулиці його власного майна, що привело до загострення радикуліту, а тому моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 50000,00 гривень.

14 червня 2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Земельна ділянка, на якій розміщувався зазначений металевий гараж, використовувалась позивачем без правовстановлюючих документів та договорів оренди землі, без жодних документів, які б підтверджували його право володіння чи користування земельною ділянкою за зазначеною адресою. Між КП «Управління контролю за благоустроєм міста» та ОСОБА_1 було укладено договір про умови тимчасового погіршення існуючого стану та/або змінення об`єктів благоустрою міста від 21 січня 2019 року № 5255-Г (щодо вже самовільно розміщеного гаража у районі буд. АДРЕСА_1 , площею 20 кв.м. та оформлено контрольну картку тимчасового погіршення існуючого стану та/або змінення об`єкта благоустрою міста Дніпра № 5255 від 21 січня 2019 року. 21 січня 2019 року ОСОБА_1 було надано під особистий підпис рахунок-калькуляцію щомісячної плати за тимчасове погіршення існуючого стану та/або змінення об`єктів благоустрою м. Дніпра № К-00034135 у розмірі 489, 60 грн. з ПДВ. Разом з тим, оплату за тимчасове погіршення існуючого стану та/або змінення об`єктів благоустрою міста позивачем здійснювалось з грубим порушенням умов, визначених Договором.

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 19 березня 2019 року № 305 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста» зазначений гараж внесено до переліку об`єктів, що підлягають демонтажу. Відповідно до п. 1 рішення власник гаража зобов`язаний демонтувати його власними силами протягом 5 днів з дня прийняття цього рішення та привести земельну ділянку на місці демонтованого об`єкта до первісного стану. Листом КП «Управління контролю за благоустроєм міста» від 20 березня 2019 2019 № 161 ОСОБА_1 було повідомлено про прийняте виконавчим комітетом міської ради рішення від 19.03.2019 № 305 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста», про дострокове розірвання Договору та про необхідність здійснення демонтажу зазначеного гаража. Також 22 березня 2019 року КП «Управління контролю за благоустроєм міста»

було надано припис № 0553 (факт отримання якого позивач підтверджує у

позовній заяві) яким позивача також було повідомлено про прийняте

виконавчим комітетом міської ради рішення від 19 березня 2019 року № 305, про

необхідність здійснення демонтажу зазначеного гаража протягом зазначеного

строку, та про здійснення примусового демонтажу зазначеного гаража у разі

ігнорування рішення та припису. Внаслідок ігнорування рішення власником самовільно розміщеного гаража та не здійснення його демонтажу власними силами, 16 квітня 2019 КП «Управління контролю за благоустроєм міста» було виконано вимоги п. 2 рішення від 19 березня 2019 року № 305. Крім того, з огляду на зазначені у позовній заяві пояснення та міркування позивача щодо заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди, відсутністю обґрунтування та доказів у чому конкретно полягає така шкода, представник відповідача вважає доводи позивача щодо виникнення в нього права на відшкодування цієї шкоди, як явно надумані з метою отримання грошового доходу.

22 липня 2019 року ОСОБА_1 було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій останній доповнив свої позовні вимоги наступними пунктами: визнати металевий гараж по АДРЕСА_1 особистою рухомою власністю позивача з дати складання відповідного договору купівлі-продажу від 05 березня 2006 року; визнати рішення КП ««Управління контролю за благоустроєм міста» ДМР від 21 січня 2019 року №5255-Г та пункт 23 додатку 1 рішення Дніпровської міської ради від 19 березня 2019 року №305 протиправними та зобов`язати відповідача повернути позивачу кошти, зайве сплачені за термін дії договору №5255-Г від 21 січня 2019 року у розмірі 432,80 грн.

Представником відповідача 24 жовтня 2019 року до суду було надано відзив на уточнену позовну заяву, в якій остання заперечувала проти обставин, викладених в уточненій позовній заяві та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 05 березня 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали письмовий договір, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбав металевий гараж (був у вжитку), розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7). Вказаний договір купівлі-продажу металевого гаражу нотаріально посвідчений не був, але сторонами факт належності ОСОБА_1 самого металевого гаражу не оспорюється, а тому право власності на вказаний металевий гараж додатковому підтвердженню не підлягає, що дає підстави суду дійти до висновку про можливість відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання металевого гаражу по АДРЕСА_1 особистою рухомою власністю позивача з дати складання відповідного договору купівлі-продажу від 05 березня 2006 року.

Відповідно до Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 27 листопада 2013 № 44/43 (зі змінами) та Порядку здійснення заходів з контролю за утриманням у належному стані, збереженням, відновленням та упорядкуванням об`єктів благоустрою міста Дніпра з урахуванням особливостей їх використання, затвердженого рішенням міської ради від 27.06.12 № 26/25 (зі змінами), Комунальне підприємство «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради є уповноваженим представником міської ради у правовідносинах, що виникають у зв`язку з тимчасовим погіршенням існуючого стану об`єктів благоустрою території міста та/або їх зміненням (пошкодженням, знищенням, переміщенням елементів благоустрою, (їх частин).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та п. 2.4.2 Правил громадяни у сфері благоустрою міста зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів тощо.

Згідно з п. 3.2.1 Правил благоустрою території міста Дніпра забороняється самовільно порушувати об`єкти благоустрою (їх частини) та/або використовувати їх не за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Як вбачається із позовної заяви 17 січня 2019 року ОСОБА_1 отримав припис від КП «Управління контролю за благоустроєм міста» ДМР щодо укладання договору про умови тимчасового погіршення існуючого устану та/або змінення об`єктів благоустрою міста.

Земельна ділянка, на якій розташовувався вказаний гараж (тимчасова споруда) належить Дніпровській міській раді та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до статей 80,83 Земельного кодексу України та статей 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Судом встановлено, що 21 січня ОСОБА_1 було подано до КП «Управління контрою за благоустроєм міста» заяву щодо оформлення контрольної картки тимчасового погіршення існуючого стану та/або змінення об`єкта благоустрою міста Дніпра внаслідок самовільного розміщення гаража площею 20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Між КП «Управління контролю за благоустроєм міста» та ОСОБА_1 було укладено договір про умови тимчасового погіршення існуючого стану та/або змінення об`єктів благоустрою міста від 21 січня 2019 року № 5255 щодо вже самовільно розміщеного гаража у районі буд. АДРЕСА_1 , площею 20 кв.м. та оформлено контрольну картку тимчасового погіршення існуючого стану та/або змінення об`єкта благоустрою міста Дніпра № 5255 від 21 січня 2019 року.

21 січня 2019 року ОСОБА_1 було надано під особистий підпис рахунок-калькуляцію щомісячної плати за тимчасове погіршення існуючого стану та/або змінення об`єктів благоустрою м. Дніпра від 21 січня 2019 року № К-00034135 у розмірі 489, 60 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 2.2.1 Договору замовник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити на розрахунковий рахунок КП «Управління контролю за благоустроєм міста» плату за тимчасове погіршення існуючого стану та/або змінення об`єктів благоустрою міста згідно з умовами Договору.

Відповідно »до п. 4. 4 Договору перерахування плати за кожний наступний місяць дії цього договору та/або ордера (контрольної картки) здійснюється Замовником щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця.

Також встановлено, що ОСОБА_1 здійснювалась плата за тимчасове погіршення існуючого стану та/або змінення об`єктів благоустрою м. Дніпра, а саме:

-22 січня 2019 року позивачем було перераховано кошти у розмірі 489,00 грн;

-03 березня 2019 року позивачем було перераховано кошти у розмірі 350,00 грн;

-19 березня 2019 року позивачем було перераховано кошти у розмірі 310,00 грн;

-28 березня 2019 позивачем було перераховано кошти у розмірі 179,00 грн;

-15 квітня 2019 року позивачем було перераховано кошти у розмірі 492,00 грн.

З наведеного вище розрахунку вбачається, що оплата за тимчасове погіршення існуючого стану та/або змінення об`єктів благоустрою міста позивачем здійснювалась з порушенням умов, визначених Договором.

Згідно з п. 3.1.3 Договору КП «Управління контролю за благоустроєм міста» має право достроково розірвати цей договір у разі порушення Замовником умов цього договору шляхом направлення односторонньої відмови від договору та анулювання дії контрольної картки.

Відповідно до п. 7.5. Порядку дія контрольної картки може бути зупинена (анульована) Уповноваженим органом у разі наявності рішення суду, розпорядження міського голови, рішення міської ради та її виконкому, якими забороняється або унеможливлюється проведення робіт (здійснення заходів) у зв`язку з якими було оформлено контрольну картку.

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 19 березня 2019 року № 305 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста» спірний гараж було внесено до переліку об`єктів, що підлягають демонтажу.

Відповідно до п. 1 рішення власник гаража зобов`язаний демонтувати його власними силами протягом 5 днів з дня прийняття цього рішення та привести земельну ділянку на місці демонтованого об`єкта до первісного стану.

Листом КП «Управління контролю за благоустроєм міста» від 20 березня 2019 року № 161 ОСОБА_1 було повідомлено про прийняте виконавчим комітетом міської ради рішення від 19 березня 2019 № 305 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста», про дострокове розірвання Договору та про необхідність здійснення демонтажу зазначеного гаража.

22 березня 2019 року КП «Управління контролю за благоустроєм міста»

було надано припис № 0553 (факт отримання якого позивач підтверджує у

позовній заяві) яким позивача також було повідомлено про прийняте

виконавчим комітетом міської ради рішення від 19 березня 2019 року № 305, про

необхідність здійснення демонтажу зазначеного гаража протягом зазначеного

строку, та про здійснення примусового демонтажу зазначеного гаража у разі

ігнорування рішення та припису.

Відповідно до п. 2 рішення від 19 березня 2019 № 305 у разі невиконання власниками гаражів п. 1. цього рішення інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, КП «Управління контролю за благоустроєм міста» власними силами або із залученням інших комунальних підприємств вжити заходів щодо усунення наслідків порушень Правил шляхом демонтажу об`єктів.

Відповідно до п.2.2.6 та 2.2.7 Статуту КП «Управління контролю за благоустроєм міста» затвердженого рішенням міської ради до повноважень КП «Управління контролю за благоустроєм міста» належить забезпечення власними силами або із залученням інших комунальних підприємств та сторонніх організацій демонтажу (розбирання), знесення, будівель, споруд, гаражів, огорож, парканів, сходів, конструкцій, машин, устаткування, малих архітектурних форм, вагончиків, контейнерів тощо. За відповідними дорученнями органів місцевого самоврядування, органів виконавчої влади, міського голови, Уповноваженого органу забезпечення благоустрою території міста, відновлення пошкоджених та/або знищених об`єктів благоустрою (їх частин) та елементів благоустрою.

Як вбачається з відзиву представника відповідача на позовну заяву, внаслідок ігнорування рішення власником самовільно розміщеного гаража та не здійснення його демонтажу власними силами, 16 квітня 2019 року КП «Управління контролю за благоустроєм міста» було виконано вимоги п. 2 рішення від 19 березня 2019 року № 305.

Враховуючи наведені обставини та приписи законодавства, слід дійти до висновку про те, що земельна ділянка, на якій розміщувався зазначений металевий гараж використовувалась позивачем без правовстановлюючих документів та оренди землі, без жодних документів, які б підтверджували його право чи користування земельною ділянкою за зазначеною адресою, а тому рішення КП ««Управління контролю за благоустроєм міста» ДМР від 21 січня 2019 року №5255-Г та пункт 23 додатку 1 рішення Дніпровської міської ради від 19 березня 2019 року №305 є правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству, оскільки ці органи діяли у межах своїх повноважень, а тому позовні вимоги в частині визнання вказаних рішень протиправними задоволенню не підлягають.

При цьому, суд звертає увагу на те, що на теперішній час згадане рішення Дніпровської міської ради від 19 березня 2019 року №305 є чинним, позивачем в порядку КАС України у відповідному адміністративному суді не оскаржувалось, принаймні відомостей протилежного суду не надано.

Що стосується вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень статей 1166 та 1167 Цивільного кодексу України для покладення відповідальності на заподіювана майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювана шкоди; в) причинний зв`язок між противоправною поведінкою заподіювана і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арештуабо виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4).

Проте, в даному випадку позивачем під час судового розгляду даної справи заподіяння матеріальної та моральної шкоди з боку відповідача належним чином не доведено.

Наведені позивачем в позовній заяві обставини не свідчать про наявність причинного зв`язку між душевними стражданнями позивача і бездіяльністю або діями відповідача, вини останнього в її заподіянні.

Доводи позивача, що неправомірні дії та бездіяльність відповідача порушили звичайний уклад його життя, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що заподіює йому моральної шкоди, за відсутності певних, належних доказів, не може бути свідченням заподіяння позивачеві моральних страждань, а тому вимоги позивача у цій частині також не підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача і в частині зобов`язання відповідача повернути йому зайве сплачені кошти також є такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку із їх недоведеністю, оскільки з наданих ОСОБА_1 платіжних документів не вбачається переплати за термін дії договору.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 280 - 282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради про визнання права власності, визнання рішень протиправними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зобов`язання повернути зайве сплачені кошти та стягнення судових витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 діб до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев