КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/14/20
Провадження № 2/391/63/20
У Х В А Л А

20.02.2020селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

головуюча суддя -Мумига І.М.,

за участю секретаря судового засідання Качинської О.В.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуваних за судовим наказом Компаніївського районного суду Кіровоградської області про стягнення аліментів від 30.10.2019 року з ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішення суду законної сили і до досягнення повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з 28.11.2023 року у розмірі ј частину заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03.02.2020 року відповідачем по справі ОСОБА_2 подано до суду клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів без руху.

Клопотання мотивувала тим, що позовна вимога ОСОБА_1 не відповідає вимогам пунктів 6, 7, 9, 10 частини 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки у ній не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язок досудовий порядок врегулювання спору; не зазначені відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Така позовна заява в силу ст. 185 ЦПК України повинна залишатися без руху та повертатися позивачу.

Відповідачка в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Позивач заперечував проти задоволення клопотання відповідача та пояснив, що ним не подано іншого позову до цього відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав та про стягнення судових витрат позовну вимогу не заявляв.

Вислухавши думку сторін, дослідивши позовну заяву, суд приходить до наступного.

Ухвалою суду від 14.01.2020 року відкрито позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

03.02.2020 року відповідачкою надано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона не визнає позовну заяву позивача.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року та ОСОБА_5 проти Португалії від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити позивача права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі Перес де Рада Каванильес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року).

Суд вважає, що надмірний формалізм до форми і змісту позовної заяви про зміну способу стягнення аліментів порушує право позивача на доступ до правосуддя, що узгоджується з висновком Верховного Суду в постанові від 18.12.2018 року по справі № 761/5894/17.

Враховуючи наведене та з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про залишення позову без руху, оскільки позовна заява подана з дотриманням вимог ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, а подавати інші відомості та розрахунки судових витрат є правом позивача у порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 259, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів без руху відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Мумига