Дата документу 30.11.2020 Справа № 331/1243/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 331/1243/20 Головуючий у 1 інстанції Жукова О.Є.
Провадження №22ц/807/3160/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2020 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 02 лютого 2009 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві.

Також, 02 лютого 2009 року відповідачем була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій довідці відповідач власним підписом підтвердив що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми сплати за використання коштів ознайомлений.

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 5900 грн.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконали у повному обсязі, а саме надали Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте Відповідач свої зобов`язання порушив, у зв`язку з чим, станом на 17 березня 2020 року має заборгованість у розмірі 16751,13 грн., яка складається з: 9796,67 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 0 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 9796,67 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3195,60 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 2485 грн. - нарахована пеня; 0 грн. - нараховано комісії; а також штрафи, відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 773,86 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 16751,13 грн. та 2102 грн. судових витрат.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 9796,67 грн. пеню - 2485 грн. а всього 12281,67 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1541,15 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Частково не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просять заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2020 року в частині незадоволених вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками та відсотками нарахованими на прострочений кредиту за ст. 625 ЦК України та штрафу скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог, а в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про стягнення з відповідача відсотків по кредиту, та відсотків згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Банком було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відмова суду у стягненні з ОСОБА_1 штрафу, погодженого сторонами (500 грн. + 5% від суми позову), є фактичним звільненням відповідача від відповідальності у вигляді неустойки, та порушенням прав на її стягнення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» оскаржує рішення суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками та відсотками нарахованими на прострочений кредиту за ст. 625 ЦК України та штрафу.

Так, дослідивши матеріали справи, колегією встановлено, що у позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» зазначало про наявність заборгованості у відповідача у розмірі 16751,13 грн., яка складається з: 9796,67 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 0 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 9796,67 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3195,60 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 2485 грн. - нарахована пеня; 0 грн. - нараховано комісії; а також штрафи, відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 773,86 грн. - штраф (процентна складова).

При цьому, дослідивши позовну заяву, вбачається, що сума всіх складових заборгованості, заявлених банком до стягнення дорівнює 26547,80 грн., що на 9796,67 грн. більше, ніж зазначено у загальній заборгованості. Крім того, у позовній заяві Банком зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту дорівнює 9796,67 грн. та складається з 0 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту, та 0 грн. за простроченим тілом кредиту (а.с. 3).

Втім, дослідивши розрахунок, долучений АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви, колегією суддів встановлено, що заборгованість, заявлена позивачем до стягнення разом дорівнює 16751,13 грн., та складається з: 9796,67 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 9796,67 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3195,60 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 2485 грн. - заборгованість по пені; 0 грн. - заборгованість по комісії; заборгованість по судовим штрафам - 1273,86 грн.

Задля уникнення надмірного формалізму, колегією суддів приймається до уваги саме розрахунок заборгованості, долучений до позовної заяви, оскільки заборгованість у ньому, на відміну від позовної заяви, відповідає заявленим до стягнення сумам.

Вбачається, що на підтвердження своїх вимог, позивачем долучено до матеріалів справи заяву, яка заповнена ОСОБА_1 (а.с. 28).

З заяви вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання оформити на себе кредитну карку, універсальну, валюта рахунку - гривня, кредитний ліміт у розмірі 200 грн., базова відсоткова ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору - 2,5 % в місяць із розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії картки. Погашення заборгованості можливо як шляхом внесення коштів на картку клієнтом так і шляхом списання банком з платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с. 28, зворот).

Також, до позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» долучена довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем (а.с. 29).

З зазначеної довідки також вбачається. що сторони погодили умови надання банком кредитних коштів, умови їх внесення ОСОБА_1 , та відповідальність за несвоєчасне внесення цих коштів.

В наведеній довідці, сторонами погоджено наступні умови кредитування: тип картки - MasterCard Mass ; тип кредитної лінії - відновлювальна; пільговий період (нарахування відсотків здійснюється за ставкою 0,01% річних) - до 55 днів (нарахування відсотків здійснюється за ставкою 0,01% річних); базова відсоткова ставка (нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році)- 2,5%; розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. и не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітнім; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується один раз на місяць, при наявності прострочки по кредиту або відсоткам п`ять і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. и більше; штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів - 500 грн. +5% від суми позову.

Вбачається з розрахунку заборгованості, що заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами у ОСОБА_1 відсутня. Натомість, Банком заявлені вимоги щодо стягнення з нього заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 3195,60 грн., нарахованими на підставі ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами відсоткова ставка погоджена у розмірі 2,5 % на місяць, натомість заява позичальника та довідка, не містять умов сплати відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язань у підвищеному розмірі виходячи з 86,4 %.

З зазначеним висновком колегія суддів погоджується.

З розрахунку заборгованості встановлено, що починаючи з листопада 2019 року банком нараховувалися відсотками за прострочений кредит (9796,67 грн.) згідно ст. 625 за відсоткової ставкою 86,4 % (а.с. 18, графа 19).

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Крім того, з аналізу норми ст. 625 ЦК України слідує, що така передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов`язання проценти річних. Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Тобто, приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Натомість, встановлено, та не заперечується АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі, що умовами договору між сторонами погоджено відсоткову ставку у розмірі 2,5 % на місяць.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України

Задовольнивши вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягненні пені, та відмовляючи у задоволенні стягнення штрафів, суд першої інстанції керувався тим, що умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому договором більш ніж на 120 днів .

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15), суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення штрафу у загальному розмірі 1273,86 грн. не можуть бути задоволені.

З зазначеним висновком колегія суддів також погоджується, доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Системний аналіз наведеної норми права свідчить про те, що одночасне застосування штрафу і пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги, яка фактично зводиться до незгоди з рішенням суду, не вбачається.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2020 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 30 листопада 2020року.

Головуючий:

Судді: