ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1765/20 Справа № 195/1381/19 Суддя у 1-й інстанції - Омеко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р,, Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року відкрито провадження по даній справі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року про відкриття провадження по справі скасувати, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням правил підсудності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він зареєстрований у м.Біла Церква Київської області.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п.7 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

За змістом ч.1 ст.381 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст.35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст.382 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За правилом ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

В п.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року №3 зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

З сукупного аналізу вищенаведених положень варто зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

Відкриваючи провадження суд керувався ст.ст.19,175, 177,187,274,277 ЦПК України та виходив із того, що дана справа підсудна Томаківському районному суду Дніпропетровської області.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Правила територіальної юрисдикції (підсудності) визначені параграфом 3 Глави «Цивільна юрисдикція» ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідач ОСОБА_3 з 18 вересня 2007 року та по теперішній час зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.23,24).

В своєму позові ОСОБА_2 зазначив, що позови, які виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів, саме тому подав його до Томаківського районного суду Дніпропетровської області.

Згідно з ч.1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

За змістом вказаної норми, місцем виконання зобов`язання є те місце, в якому боржник повинен виконати свій обов`язок (передати кредитору річ, результати робіт, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор повинен прийняти належне виконання.

За загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено статтею 532 ЦК.

При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі, якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

В розписці від 25 квітня 2019 року, на підставі якої заявлено позов, зазначені лише паспорті дані сторін, розмір грошових коштів та дата їх повернення.

У розписці не зазначено місце виконання договору (а.с.8).

Колегія суддів вважає, що підстави для застосування вимог ч.8 ст.28 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача) у цій справі відсутні.

Доводи відповідача, як особи, яка подала апеляційну скаргу, ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі, яка підлягає скасуванню на підставі п.7 ч.1 ст.374 ЦПК України із прийняттям постанови про направлення справи для розгляду до Білоцерківського міськрайонного суду м.Києва, як іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю

Керуючись ст.ст.367,374,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року про відкриття провадження скасувати і справу направити на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду м.Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.