Справа №201/6221/19
Провадження № 2/201/1144/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю представника відповідачів адвоката Власенко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Селянського (фермерського) господарства «Сонячне» про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2019р. вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. № 2-9).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.07.2019р. цивільна справа прийнята до свого провадження та призначена до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче засідання (а.с. № 45).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 10.07.2008р. він дав у борг директору селянського (фермерського) господарства «Сонячне», яке знаходиться за адресою: с. Петриківка Солонянського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 120 500 доларів США для потреб СФГ «Сонячне» та його сім`ї, які були передані ОСОБА_2 того ж дня. Відповідачем ОСОБА_2 особисто було складено та підписано письмову розписку від 10.07.2008р. та завірено її печаткою та штампом СФГ «Сонячне». Розписка, надана відповідачем ОСОБА_2 була наступного змісту (згідно викладеного): «Я, ОСОБА_2 , директор селянського (фермерського) господарства «Сонячне», яке знаходится в селі Петриківка Солонянського району Дніпропетровської області, 10.07.2008р. взяв у долг у ОСОБА_1 проживаючого по АДРЕСА_1 , гроші у сумі 120 500 (сто двадцять тисяч п`ятсот доларів США) на потреби фермерського господарства та своєї сім`ї. 120 500 (сто двадцять тисяч п`ятсот доларів США), я отримав в момент складання цієї розписки та зобов`язуюся повернути їх незалежно від курсу долара США на першу вимогу ОСОБА_1 , але не раніше за 10.07.2018 (вісімнадцятого) року. Якщо долг не буде мною повернутий на вимогу ОСОБА_1 , я зобов`язуюся сплатити неустойку в розмірі 30(тридцять)% від суми займу незалежно від причин прострочення. У разі неможливості повернення грошей у доларах США долг може бути погашений за рахунок майна СФГ «Сонячне» або врожаю зернових культур по цінам на момент повернення долга. Дана розписка напечатана на принтері і має особистий мій підпис, угловий штамп та печатку СФГ «Сонячне»». Крім того, 10.07.2008р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки (без номеру), відповідно до якого поручитель ОСОБА_3 відповідає перед позивачем, який є кредитором, за виконання зобов`язання боржником згідно основного договору, яким є розписка, у сумі, що дорівнює 1 000 (одна тисяча) доларів США. Після спливу строку, до якого позивач не мав права вимагати повернення боргу настали обставини щодо можливості пред`явлення вимоги про його повернення і позивач, 21.02.2019р. направив на ім`я директора СФГ «Сонячне» Кобякова Ю.О. вимогу, якою просив повернути отриману суму боргу у грошовому виразі, проте останній, отримавши вимогу, відмовився повертати позику, надіславши засобами поштового зв`язку відповідь від 27.02.2019р. В зв`язку з відмовою відповідача ОСОБА_2 повернути суму боргу в розмірі 120 500 (сто двадцять тисяч п`ятсот) доларів США, позивач звернувся з вимогою до поручителя відповідача ОСОБА_3 , повернути борг в сумі 1 000 (одна тисяча) доларів США на підставі укладеного договору поруки, проте вимога не була задоволена. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , який позичав грошові кошти для своєї сім`ї та СФГ «Сонячне», його дружина відповідачка ОСОБА_4 , яка є головою СФГ «Сонячне», як і саме СФГ «Сонячне», а також відповідач ОСОБА_3 в добровільному порядку не повертають отриману позику на протязі тривалого часу, вважає, що є підстави для її стягнення на користь позивача у судовому порядку.

Відповідачкою ОСОБА_4 18.09.2019р. подано клопотання про виключення її зі складу відповідачів у справі (а.с. № 61-63), оскільки вона себе вважає неналежним відповідачем. Ухвалою суду від 17.11.2020р. відмовлено у задоволенні цього клопотання (а.с. № 245-246, дія № 52).

Ухвалою суду від 04.12.2019р. за клопотанням відповідача ОСОБА_2 по справі були витребувані докази (а.с. № 100), відповідь отримана судом 25.02.2020р. (а.с. №158).

Ухвалою суду від 04.12.2019р. (постановлена без виходу до нарадчої кіімнати) було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про допит свідка ОСОБА_5 (а.с. №98).

Ухвалою суду від 27.01.2020р. за клопотанням відповідача ОСОБА_2 по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу (а.с. № 152-153).

Висновок судової почеркознавчої експертизи від 01.07.2020р. надійшов в провадження суду 09.07.2020р., у зв`язку з чим провадження по справі було поновлено ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.07.2020р. (а.с. № 181, 182-190).

Відповідачем ОСОБА_2 20.09.2020р. суду подано відзив на позов (а.с. № 64-66), де відповідач зазначив, що він не складав, не надавав та не підписував ніяких боргових або зобов`язальних документів, розписок тощо, в тому числі і від СФГ «Сонячне». Ним не отримувалась позика від позивача та взагалі він не мав наміру отримувати будь-які позики. Зазначав про ті факти, що на час виникнення розписки він не був знайомим з позивачем, також, що позивач особа з юридичною освітою, яка здійснює юридичну практику та нібито надаючи безпроцентну позику в розмірі 120 500 (сто двадцять тисяч п`ятсот) доларів США строком на 10 років, він отримав від відповідача не власноручно написану «розписку», не уклавши належним чином договір позики та договори забезпечення належного виконання зобов`язань, не передбачивши ризики, які могли б статися за строк користування позикою з відповідачем ОСОБА_2 особисто або з фермерським господарством (банкрутство тощо). Все це ставить під сумнів факт складання розписки та правомірність позовних вимог. Не враховуючи відсутність договору позики, який необхідно було скласти в даному випадку з юридичною особою, в наявності є поручитель, який уклав повноцінний договір поруки від 10.07.2008р., який обізнаний про розмір основного зобов`язання відповідача ОСОБА_2 в сумі 120 500 доларів США, проте відповідає перед позивачем за виконання його зобов`язань в розмірі 1 000 (одна тисяча) доларів США. Зазначає, що ані відповідач ОСОБА_2 , ані його сім`я не знайомі з ОСОБА_3 , який є співвідповідачем у даній справі та поручителем за виконання боргових зобов`язань відповідача ОСОБА_2 в межах 1 000 (однієї тисячі) доларів США.

Підготовче засідання у справі проведено 29.09.2020р. у відповідності до положень ст. 197 та п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України (а.с. № 209).

Позивач в ході судового розгляду справи в судових засіданнях 26.10.2020р. та 17.11.2020р. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Звертав увагу суду на те, що він не згоден з висновком судової експертизи, оскільки йому не зрозуміло, які саме документи з надісланих судом судовим експертом використовувались. Крім того, йому незрозуміло, чому висновок судової експертизу підготовано тільки судовим експертом Ус Д.О., а клопотання про надання додаткових документів для проведення судової експертизи підписувало 3 судових експерта ОСОБА_6 , Заковирко О.М. та ОСОБА_7 .

Відповідач ОСОБА_2 ході судового розгляду справи в судових засіданнях 26.10.2020р. та 17.11.2020р. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначав, що ніякої розписки 10.07.2008р. він не давав, на той час не був з позивачем навіть знайомим. Судова почеркознавча експертиза також не підтвердила його підпис на розписці від 10.07.2008р. Також зауважував на тому, що громадянин ОСОБА_3 він не знає взагалі, не розуміє, чому він за нього поручився.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , СФГ «Сонячне» - адвокат Власенко Л.В. (діє на підставі довіреностей від 03.10.2019р. та довіреності від 02.01.2020р. а.с. № 123-125) у судових засіданнях 26.10.2020р. та 17.11.2020р. також просила відмовити в задоволені позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовчі засідання у справі 27.01.2020р., 29.09.2020р., а також у судові засідання 26.10.2020р. та 17.11.2020р. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації, проте відповідно роздруківки відстеження з сайту Укрпошта, відповідачу не вручено судову повістку (а.с. № 109, 110, 210, 215, 236, 239). Також відповідач був повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» про виклик в підготовче засідання 27.01.2020р. та про виклик в судове засідання 17.11.2020р. (а.с №108, 238).

Отже у відповідності до положень ч.8,11 ст. 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_3 вважається таким, що повідомлений належним чином про дати підготовчого та судового засідань.

В свій час своїм листом, який отримано судом поштою 07.11.2019р., ОСОБА_3 просив суд розглядати справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає (а.с. № 80).

За таких обставин ухвалою суду від 26.10.2020р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати) судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_3 (а.с. № 232-234, дія № 22).

Ухвалою суду від 17.11.2020р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати) судом відмовлено відповідачці ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про виключення її зі складу відповідачів у справі з огляду на положення ст. 51 ЦПК України (а.с. № 245-246, дія № 52).

При розгляді справи в судових засіданнях 26.10.2020р. та 17.11.2020р. у відповідності до вимог ч.1 ст.247 ЦПК України здійснювалась повна фіксація судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами письмових доказів, вивчивши зміст заперечень відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , вислухавши позивача, відповідача ОСОБА_2 , представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , СФГ «Сонячне», допитавши свідка ОСОБА_5 , оцінивши докази на підставі положень ст.89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1,2 ст.554 ЦК України).

Позивачем до матеріалів справи долучена копія розписки від 10.07.2008р., яка надрукована на принтері та яка, за твердженням позивача, має особистий відпис ОСОБА_2 підпис та кутовий штамп, а також печатку СФГ «Сонячне»» (а.с. № 18).

Також позивачем до матеріалів справи долучено копію договору поруки від 10.07.2008р., який за твердженням позивача підписано відповідачем ОСОБА_3 , за яким ОСОБА_3 , за твердженням позивача, поручився перед ОСОБА_1 за ОСОБА_2 за виконання останнім зобов`язань за договором поруки в межах суми 1 000 доларів США (а.с. № 24).

Заперечуючи проти доводів позивача під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 зазначав, що ніякої розписки 10.07.2008р. він не давав, на той час не був з позивачем навіть знайомим.

Відповідач також зазначав, що зі змісту та форми розписки можна зробити висновки, що вона складена пізніше зазначеного в ній часу позики. Так, зауважував, що розписка не написана власноручно, а надрукована технічними засобами від імені директора СФГ «Сонячне» ОСОБА_2 , містить підпис, схожий на підпис ОСОБА_2 , відтиск кутового штампу та печатку СФГ «Сонячне», яка станом на 10.07.2008р. була знищена та не використовувалась у господарстві. Виконавчим директором відповідач ОСОБА_2 був призначений 12.04.2010р. згідно рішення № 1 голови СФГ «Сонячне» Кобякової Л.А. «Про призначення на посаду виконавчого директора». Відповідач ОСОБА_4 , в свою чергу, згідно відомостей Статуту селянського (фермерського) господарства «Сонячне», викладеного в новій редакції та зареєстрованого 12.04.2010р. за записом № 0000190 Солонянською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області є головою СФГ «Сонячне». З 2005р. до квітня 2010р. головою СФГ «Сонячне» був відповідач ОСОБА_2 , про що свідчить Статут селянського (фермерського) господарства «Сонячне», зареєстрований 08.11.2005р. Солонянською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, реєстраційна справа № 1000190. Тобто, вважає, що на момент знайомства з позивачем, відповідач був виконавчим директором і позивач знав його, як директора, тому в розписці відповідач ОСОБА_2 зазначений, як директор, хоч на той час таким не був. Крім того, кутовий штамп містить назву господарства та місце його знаходження с. Петриківка, проте, як печатка, відтиск якої проставлений на розписці, містить відомості про місцезнаходження господарства с. Миропіль. Юридичною адресою СФГ «Сонячне» у 2008 році була і до теперішнього часу є адреса - с. Петриківка Солонянського району Дніпропетровської області. Печатку із зазначенням с. Миропіль було знищено на початку 2008р., проте при зверненні до правоохоронних органів про надання відповідної інформації на підтвердження даного факту, відповідача було повідомлено, що при здійсненні реорганізації міліції до поліції, архівну документацію дозвільної системи було знищено. На підтвердження своїх доводів відповідач ОСОБА_2 надав для огляду у судовому засіданні річний звіт за 2008рік, де було проставлено печатку, не ідентичну тій, що містить розписка та з зазначенням місцезнаходження с. Петриківка. Оригінали статутних документів та бухгалтерського річного звіту, на які посилається відповідач ОСОБА_2 були оглянуті судом, проте відповідач ОСОБА_2 відмовився додавати їх в якості доказів, посилаючись на те, що він має обґрунтовані підстави вважати, що здійснюються рейдерські заходи проти СФГ «Сонячне», тому не долучив статутні та фінансові документи до матеріалів справи.

Також зазначав, що починаючи з 2015р., позивач є представником фізичних осіб, які звернулися з цивільними позовами з майновими вимогами проти СФГ «Сонячне», деякі справи пройшли усі судові інстанції і, на думку відповідача ОСОБА_2 , даний факт є досить дивним, оскільки стягнення грошових коштів з господарства на підставі судових рішень зменшувало б вірогідність своєчасного повернення позики, якщо вона була б ним отримана.

Відповідач ОСОБА_2 зазначав, що на запитання, де і яким чином відбувалася передача грошей, позивач відповідав, що у приміщенні адміністративної будівлі СФГ «Сонячне», у кабінеті на другому поверсі, де знаходилися позивач, відповідач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_4 та певна кількість людей як з боку позивача, так і з боку відповідачів, проте не вказав жодної особи зі «свого» оточення.

Заперечуючи проти доводів позивача представник відповідачів наголошувала на тому, що відповідач ОСОБА_2 заперечує не тільки факт отримання грошей, а й сам факт складання та надання розписки. Висновки, викладені в правових позиціях Верховного Суду, на які посилається позивач, не можуть мати універсального характеру без взяття до уваги контексту, за якого вони були сформульовані. Це стосується, крім іншого, позиції позивача, що наявність печатки на борговому документі надає можливість ідентифікувати особу, яка підписала цей документ, навіть при відсутності підпису на такому документі і що підпис боржника не має значення при наявності печатки. Враховуючи пояснення відповідача ОСОБА_2 , результати почеркознавчої експертизи, згідно висновкам якої підпис, проставлений на розписці від імені ОСОБА_2 , проставлений іншою особою, а також той факт, що згідно ст. ст. 1046, 1047 ЦК України розписка є підтвердженням укладання договору позики, і саме рукописна розписка, якщо кошти передаються готівкою, є підтвердженням факту передачі коштів від кредитора боржнику, вважала таку позицію позивача хибною. Зазначала, що позивач, враховуючи його юридичну освіту, не міг не знати про ризики та наслідки у випадку невиконання зобов`язань боржником щодо повернення боргу, передаючи суму в розмірі 120 500 доларів США, строком на 10 років, готівкою, без сплати відсотків за користування позикою, не відібрав рукописну розписку від фізичної особи або не уклав належним чином оформлений договір позики з юридичною особою, як передбачено ст.1047 ЦК України. Також представник відповідачів просила звернути увагу на той факт, що нібито надаючи значну грошову суму, позивач не оформив належним чином жодного реального договору забезпечення (наприклад, заставу майбутнього врожаю та/або майно господарства тощо), згідно яких можливо б було звернути стягнення на заставлене майно та забезпечити майнові вимоги позивача, але друкована технічними засобами розписка містить зобов`язання відповідача, у випадку неможливості повернути борг у грошовій сумі, відповідати за повернення боргу майном господарства та/або врожаєм зернових культур і позивач не надав відповіді на поставлене запитання. Крім того, позивач пояснював, що передача грошей у готівковій формі відбувалася одночасно зі складанням розписки та договору поруки. Розписка та порука складалися технічними засобами, що знаходилися у одному з кабінетів будівлі господарства. Проте при первісному огляді можна зробити висновки, що розписка та договір поруки надруковані різними технічними засобами на папері різної якості. Присутніми зі слів позивача були відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та інші люди з боку відповідачів та позивача. Відомостей та пояснень про осіб, які були присутніми разом з позивачем, він не надав, не заявляв клопотання про виклик свідків з його боку, посилаючись на те, що факт передачі грошей не може підтверджуватись свідченнями свідків. Також підтримала позицію відповідача ОСОБА_2 та просила звернути увагу на зміст договору поруки, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором за невиконання зобов`язань боржником в межах суми в розмірі 1000 доларів США, поручитель - відповідач ОСОБА_3 зареєстрований та мешкає у м. Дніпро, значно молодший за віком позивача та інших відповідачів, а також на той факт, як зазначив позивач, даний договір поруки він уклав з метою можливості мати доказ реальності угоди позики в майбутньому, якщо виникне така потреба, а не з метою забезпечити можливість повернення своїх грошових коштів. Вважає, що дані обставини ставлять під сумнів реальність дій, про які зазначає позивач.

В свою чергу позивачем заперечувалися обставини того, що ОСОБА_2 не підписував розписку від 10.07.2008р., а також ті обставини, що він (позивач) у 2008р. був не знайомий з ОСОБА_2 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,6 ст.81 ЦПК України).

Допитаний 26.10.2020р. в якості свідка ОСОБА_5 суду дав наступні свідчення, що він ( ОСОБА_5 ) був призначений на посаду начальника відділу агропромислового розвитку Солонянської районної державної адміністрації у серпні 2010р.. Приблизно у 2012р., точного часу він не пам`ятає, до нього звернувся виконавчий директор СФГ «Сонячне» Кобяков Ю.О. з проханням порекомендувати професійного юрисконсульта, оскільки у господарстві виникли питання з приводу укладання та підписання договорів оренди землі. ОСОБА_5 надав відповідачу ОСОБА_2 номер телефону позивача, повідомивши, що позивач відомий ОСОБА_5 як обізнаний фахівець в галузі права та порекомендував відповідачу ОСОБА_2 звернутися саме до нього.

Судом ухвалою від 27.01.2020р. за клопотанням відповідача ОСОБА_2 по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, висновок якої від 01.07.2020р. надійшов в провадження суду 09.07.2020р. (а.с. № 152-153, 182-190).

На вирішення судової почеркознавчої експертизи були поставлені наступні питання:

1) Чи виконано підпис ОСОБА_2 у розписці від 10.07.2008р. ОСОБА_2 чи іншою особою?

2) Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у розписці від 10.07.2008р. ОСОБА_1 ?

3) Чи відповідає час фактичного проставлення підпису в розписці від 10.07.2008р. часу (даті), в ній зазначеному, а саме: 10 липня 2008р.?

4) Чи виконано підпис від ОСОБА_3 у Договорі поруки від 10.07.2008р. ОСОБА_3 чи іншою особою?

5) Чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 у Договорі поруки від 10.07.2008р. ОСОБА_1 ?

6) Чи відповідає час фактичного проставлення підпису в Договорі поруки від 10.07.2008р. часу (даті), в ній зазначеному, а саме: 10 липня 2008р.?

У висновку від 01.07.2020р. судовий експерт ОСОБА_8 на перше запитання відповів так: «Підпис від імені ОСОБА_2 , що розміщений у розписці від 10.07.2008р. виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням справжнього його підпису».

На інші запитання судовий експерт не відповів з причин, зазначених у п.п. 2-6 висновку.

Так, частина питань, на які судовий експерт не зміг відповісти (по питанням стосовно підпису ОСОБА_3 на договорі поруки від 10.07.2008р.), не могла бути вирішена, оскільки ОСОБА_3 за викликом суду для відібрання його зразків підпису не з`явився (а.с. № 102, 109, 110), про неможливість надання зразків його підписку було зазначено і по тексту ухвали суду від 27.01.2020р. (а.с. № 152-153) і повідомлено судом експерту окремим листом від 10.04.2020р. (а.с. № 166). Саме з цих підстав відповідачем ОСОБА_2 не сплачувалось проведення експертизи по певним питанням.

Частина питань, на які судовий експерт не зміг відповісти (питання 3 та питання 6 стосовно часу фактичного проставлення підпису в розписці від 10.07.2008р. та часу фактичного проставлення підпису в Договорі поруки від 10.07.2008р.) судовим експертом не могла бути виконана, оскільки позивач не дав своєї згоди на вирізання штрихів записів та підписів у всіх наданих документах (досліджуваних та порівняльних) та фрагментів паперу без пошкодження змісту самих документів (клопотання судових експертів від 23.04.2020р. та заява ОСОБА_1 від 25.06.2020р. - а.с. № 177, 178-180).

Суд критично ставиться до заперечень позивача стосовно проведеної судової експертизи, оскільки ОСОБА_1 , будучи незгодним з висновком судової експертизи, клопотання про проведення повторної (додаткової) судової експертизи у відповідності до положень ст. 113 ЦПК України так і не надав. Крім того, як зазначалось вище, не дав згоди на клопотання судових експертів від 23.04.2020р. (а.с. № .с. № 177, 178-180).

Постановою Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі № 201/13756/16-ц (провадження № 61-6896св19) визначено, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжнюправову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (п. 36 постанови). Також у п. 39 цієї постанови зазначено, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Підводячи підсумок, суд зазначає, що позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами факт укладення 10.07.2008р. договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та договору поруки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

За вищезазначеного суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі понесені позивачем покладаються на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 546, 554, 1047, 1049 ЦК України, Постановою Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі № 201/13756/16-ц (провадження № 61-6896св19), ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 103, 110, 128-131, 141, 223, ч.1 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Селянського (фермерського) господарства «Сонячне» про стягнення суми боргу за договором позики відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.