Справа 712/8386/20
Провадження 2/712/2128/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Ліпатової Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат позивача ОСОБА_1 - Маліченко Д.В. звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та користується пільгами, встановленими законодавством для ветеранів війни. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачалось, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. В свою чергу, Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», частину 5 викладено в наступній редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України». Проте, вказані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008. Вказав, що згідно з п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тому Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Однак, 27 лютого 2020 року рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Відмітив, що на адвокатський запит щодо виплати грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, органом соціального захисту 17.07.2020 електронною поштою надано відповідь, з якої вбачається, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, встановлений Кабінетом Міністрів України, у 2017 році становить 1200 грн., у 2018 році становить 1265 грн., у 2019 році становить 1295 грн., у 2020 році становить 1390 грн., яка нарахована та виплачена позивачу у відповідних розмірах. Позивач не згоден з такою позицією, оскільки виплати разової грошової допомоги до 05 травня, у розмірах, встановлених КМУ, тобто, у розмірі меншому, ніж п`ять мінімальних пенсій за віком, є збитками, які має відшкодувати держава відповідно до ч. 3 ст. 152 Конституції України.Просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 17545 грн.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є. від 11.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підгготовчого засідання.

Представником відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області Ярошем С.В. 15.10.2020 до суду скерований відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Державна казначейська служба України та її територіальні органи не мають жодного відношення до нарахуванння та виплати разової грошової допомоги до 5 травня, а здійснюють виключно розрахунково-касове обслуговування органів соціального захисту населення, а тому не можуть нести відповідальність за вчинення чи не вчинення дій, що не належать до їх компетенції. Крім того, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.09.2020 по зразковій адміністративній справі № 440/2722/20 визначено, що органами, уповноваженими здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня, є Управління соціального захисту населення за місцем проживання позивача та Центр по нарахуванню та здійсненю соціальних виплат. Зазначив, що до справи не долучено доказів про незаконність рішень, дій чи бездіяльності органів соціального захисту. Рішення суду адміністративної юрисдикції, що вступили в закону силу, про визнання рішень, дій чи бездіяльності органів соціального захисту стосовно виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017-2019 роки, відсутні. Отже, підстави для стягнення на користь позивача коштів у сумі 17545,00 грн. з Державного бюджету України відсутні.

Представник відповідача Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації Шимчук О. 28.09.2020 скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішенням Констиутційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 підтверджено право Кабінету Міністрів України, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розмір соціальних виплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету. У 2020 році розмір допомоги визначений постановою КМУ від 19.02.2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Про жертви нациських переслідувань» і для учасників бойових дій становить 1390,00 грн. Позивачу здійснено виплату з 2017-2020 Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у відповідності до Постанов № 223, 170, 237, 112. Вказав, що Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є державною установою і підпорядковується Департаменту соціального захисту населення Черкааської обласної державної адміністрації. Тому Департамент та Центр по нарахуванню та здійсненю соціальних виплат області є неналежними відповідачами. Відповідно до п.п. 41 п. 4 Положення Мінсоцполітики, Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Тобто належним відповідачем по даній справі повинно бути саме Мінсоцполітики, а не Департамент чи Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Відмітив, що право встановлювати розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня надано Кабінету Міністрів України із 01.01.2015 Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, яким внесенно зміни до Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України. Статтею 48 Бюджетного кодексу України визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Згідно ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення здійснюється в межах обсягів призначень, передбачених у Державному бюджеті на відповідний рік. Пунктом 26 Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України установлено, що норми статтей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Таким чином, має місце суперечність між нормами законів, що мають однакову юридичну силу, а саме: з однієї сторони Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79- VIII і відповідно пункту 26 прикінцевих положень Бюджетного кодексу України, а з іншої - норми Закону № 3551-ХІІ, а не як трактує позивач - Закону № 3551-ХІІ та постанов Кабінету Міністрів України № 2223, 170, 237, 112. У разі наявності суперечностей між нормами законів, що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той із них, який прийнято пізніше - в даному випадку це Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79- VIII. Крім того, зазначив, що положення постанов Кабінету Міністрів України щодо питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нациських переслідувань», неконституційними не визначались і користуючись принципом того, що дані норми Кабінету Міністрів України є спеціальними, які регулюють сферу суспільних відносин, виходячи з фінансових можливостей держави, та приймаються на кожен рік, вони підлягають застосуванню.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.11.2020 року закрито підготовче провадження по справі, призначений судовий розгляд по суті.

Адвокат позивача - Маліченко Д.В. в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розляд справи без участі позивача та адвоката позивача, підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача Державної казначейської служби України Ярош С.В. в судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві, просив у позові відмовити.

Представник відповідача Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації Шимчук О. в судове засідання не з`явився, скерував клопотання про розгляд справи без участі представника, заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві, просив у позові відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням рішення.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановлені наступні обставини та відповідні висновки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.03.2014 року, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.

Зі змісту листа Центру по нарахуванню та здійсненю соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення № 807/04-05/4 від 17.07.2020 року вбачається, що позивачу ОСОБА_1 нарахована та виплачена разова грошова допомога за 2020 рік у розмірі 1390 грн.; за 2019 рік - у розмірі 1295 грн.; за 2018 рік - у розмірі 1265 грн.; за 2017 рік - у розмірі 1200 грн., у 2016 році виплата грошової допомоги не була проведена, оскільки 01.07.2016 року пенсія була переведена з м. Дніпро.

Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Проте таку редакцію цієї норми, викладену в Законі України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деякихзаконодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України.

Згідно з п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Прикінцеві та перехідні положення закону доповнені зазначеним пунктом згідно із Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року.

27 лютого 2020 року рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Щодо заперечень відповідача суд зазначає, що Управління Державної казначейської служби України у Черкаській області є належним відповідачем, що підтверджується матеріалами та судовою практикою.

Згідно зі ст. 1175 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі в результаті прийняття органом державної влади нормативно-правового акту, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Вищезазначена норма є спеціальною по відношенню до положення ст. 1173 ЦК України, оскільки для її застосування необхідні певні особливі умови, а саме: завдання шкоди в результаті прийняття органом державної влади нормативно-правового акту та визнання такого нормативно-правового акту незаконним та його скасування.

За період з 2017 року по 2019 рік позивачу виплачено щорічну разову грошову допомогу учасникам бойових дій у наступних розмірах: 2017 - 1200 грн. (мінімальний рощмір пенсії - 1312 грн.); 2018 - 1265 грн. (мінімальний розмір пенсії - 1452 грн.); 2019 - 1295 грн. (мінімальний розмір пенсії - 1497 грн.). Таким чином, ОСОБА_1 за 2017-2019 р.р. фактично було виплачено 3760 грн.

Тому позивач вважає, що за 2017-2019 роки йому недоплачена сума коштів у розмірі 17545 грн. (21305 грн. - 3760 грн.)

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Статтею 22 Цивільного кодексу України, гарантовано право особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на відшкодування збитків. Частиною 2 цієї статті визначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551 рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнано такими, що суперечать ч. 1 ст. 8, ч. 5 ст. 17 Конституції України.

Отже, позивач недоотримав дохід у вигляді щорічної разової грошової допомоги учасникм бойових дій.

Суб`єктом відшкодування завданої шкоди є держава і шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України передбачено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. п. 4, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ N 845 від 03.08.2011 року, визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з відповідного рахунку органом Казначейства.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 56, 152 Конституції України, ст.ст. 16, 22, 1175 ЦК України, ст. 25 Бюджетного кодексу України,статями 5, 10, 11, 12, 81, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року N 3-р/20120, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 17 545 гривень 00 коп. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, 01601, м.Київ, вул.Бастіонна, 6,

Відповідач 2: Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, 18000 м.Черкаси, вул.Максима Залізняка, 10.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 23.11.2020 року.

Головуючий: Т.Є. Троян