Справа № 345/4308/17
Провадження № 22-ц/4808/1196/20
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

секретарів Мельник О.В., Маслей А.М.,

з участю ОСОБА_1 та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», поданою представником Данильченко Оленою Олександрівною, на заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 16 травня 2018 року під головуванням судді Кардаш О.І. у м. Калуш,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», назву якого змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.05.2012 її чоловік ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» уклали депозитний договір № SAMDN8136 строком на 3 місяці. На виконання умов договору чоловіком позивачки на депозитний рахунок були внесені грошові кошти у сумі 14 750 євро. Відповідно до п. 1 вказаного договору процентна ставка по вкладу складає 6,5 % річних. Також ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» 15.08.2012 уклали депозитний договір № SAMDN0447 строком на 1 місяць. На виконання умов договору ОСОБА_2 вніс на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 10 000 доларів США. Відповідно до п. 1 вказаного договору процентна ставка по вкладу складає 8,5 % річних. Відповідно до умов вказаних договорів в разі, якщо після закінчення мінімального терміну вкладу, вказаного у п. 1 даного договору, клієнт не заявив банку про бажання затребувати вклад, мінімальний термін вкладу автоматично вважається продовженим. Термін вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк.

ЇЇ чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У грудні 2013 року нею було прийнято спадщину після смерті чоловіка.

У жовтні 2012 року внутрішньою службою безпеки АТ КБ «ПриватБанк» її було викликано до головного Івано-Франківського обласного відділення АТ КБ «Приватбанк». При зустрічі їй повідомили, що протягом липня-серпня 2012 року працівником АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 було незаконно знято грошові кошти з депозитів клієнтів відділення АТ КБ «ПриватБанк» у м. Калуш, у тому числі з її депозитного рахунку у сумі 100 000 грн та з рахунків її чоловіка - у сумі 14 750 євро та 10 000 доларів США. За її грошовим вкладом кошти було повернуто у повному обсязі, проте у поверненні грошових коштів її чоловіка було відмовлено з огляду на те, що останній зняв їх особисто. При цьому, посилаючись на банківську таємницю, її не повідомлено коли і в який спосіб зняті грошові кошти, з яких рахунків і чи є залишок. Також відповідачем приховано інформацію про ці депозитні вклади від нотаріуса, якому надано лише інформацію про мінімальні залишки на депозитних рахунках. Разом з тим, рішення суду про списання коштів, як єдиної підстави списання коштів з рахунку клієнта без його розпорядження, не існує.

На звернення у 2013 році вона отримала лист від 30.08.2013, в якому банк стверджував, що по вказаним депозитним вкладам: «Грошові кошти були зняті Вашим покійним чоловіком». Проте не було вказано, коли і яким чином були зняті ці кошти, з яких рахунків чи є і який залишок коштів, хоча до цього відповідач стверджував, що грошові кошти були викрадені.

Протягом 2013 року вона неодноразово зверталася до банку із офіційними заявами про повернення коштів, які їй належать як спадкоємцю першої черги, проте кожного разу АТ КБ «ПриватБанк» у своїх листах стверджував, що грошові кошти було знято її покійним чоловіком ОСОБА_2 .

На її звернення слідчим СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення з приводу неповернення коштів.

Посилаючись на те, що договори банківського вкладу не було розірвано, а відповідач, достеменно знаючи, що її чоловік не знімав грошових коштів зі своїх депозитних рахунків, намагається будь-якими засобами уникнути свого зобов`язання з виплати депозиту та нарахованих відсотків, що є порушенням норм діючого законодавства України, просила стягнути із АТ КБ «ПриватБанк» на її користь: грошові кошти за договором банківського вкладу від 21.05.2012 № SAMDN8136 у сумі 14 750 євро; грошові кошти за договором банківського вкладу від 15.08.2012 № SAMDN0447 у сумі 10 000 доларів США; грошові кошти - відсотки за користування депозитним вкладом за договором банківського вкладу від 21.05.2012 № SAMDN8136 у сумі 5 033,82 євро; грошові кошти - відсотки за користування депозитним вкладом за договором банківського вкладу від 15.08.2012 № SAMDN0447 у сумі 4 324,48 доларів США.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором банківського вкладу від 21 травня 2012 року № SAMDN8136 у сумі 14 750 євро.

Стягнуто із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором банківського вкладу від 15 серпня 2012 року № SAMDN0447 у сумі 10 000 доларів США.

Стягнуто із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти за користування депозитним вкладом за договором банківського вкладу від 21 травня 2012 року № SAMDN8136 у сумі 5 033,82 євро.

Стягнуто із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти за користування депозитним вкладом за договором банківського вкладу від 15 серпня 2012 року № SAMDN0447 у сумі 4 324,48 доларів США.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 04.09.2018 року в задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 16 травня 2018 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_4 .

Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року скасовано.

Справу № 345/4308/17 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що депозитні договори розірвано достроково ОСОБА_2 відповідно 30 липня 2012 року та 17 серпня 2012 року. З урахуванням умов договорів про дострокове розірвання грошові кошти у сумі 14 470,84 євро та 9 900 доларів США зараховано на рахунки, належні вкладнику. В подальшому в період часу з 30.07.2012 по 04.08.2012 та з 17.08.2012 по 18.08.2012 кошти з цих рахунків ним було знято.

Картковий рахунок, на який було зараховано грошові кошти за договором від 15.08.2012, вкладнику відкрито безпосередньо під час укладення договору, про що йому було відомо. А тому підстав вважати, що він не мав можливості зняти грошові кошти з власного рахунку немає.

Враховуючи положення ст. ст. 526, 1058 ЦК України, згідно яких зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд, факт розірвання договорів та отриманням коштів ще за життя вкладника, доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Вказує, що судом не надано належної оцінки випискам по рахунках, які підтверджують відповідні платежі та містять вказівки рахунків, з яких надійшли кошти. Натомість, звернення до правоохоронних органів з підстав вчиненого злочину та внесення відомостей до ЄРДР не може слугувати доказом невиконання банком умов договорів, оскільки не встановлює фактів зняття коштів будь-якою іншою особою, ніж вкладником. Більше того, кримінальне провадження за зверненням позивача до суду не передано і відсутній вирок щодо встановлення викладених у позові обставин.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Шевченко К.Т. покликається на обґрунтованість висновків суду.

Зазначає, що банком не надано належних доказів про зняття депозитних вкладів спадкодавцем ОСОБА_2 . До дня його смерті жодних додаткових угод про розірвання депозитних договорів та про дострокове зняття коштів між ним та банком не укладалося, що свідчить про те, що вказані кошти вкладник не знімав. При цьому, договорами передбачено повідомлення іншій стороні про розірвання договору вкладу за два банківські дні до дати розірвання. Відтак, відповідно до умов договорів відбулась їх пролонгація.

Вважає, що кошти на рахунках померлого були викрадені працівником банку, доказом чого є виклик позивачки до внутрішньої служби безпеки банку та внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Надані банком виписки про рух коштів стосуються інших угод, укладених в той самий день, не є оригіналами первинних бухгалтерських документів, не містять інформації коли, хто та в який спосіб здійснював зняття коштів, а тому обґрунтовано не прийняті до уваги судом першої інстанції. Крім того, вказані докази подані з порушенням процесуальних строків разом з заявою про перегляд заочного рішення суду.

В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_1 та її представник вимоги апеляційної скарги заперечили, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 та її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 набула права вимоги на стягнення грошових коштів за депозитними вкладами померлого ОСОБА_2 , прийнявши спадщину і відповідачем такі кошти їй не повернуто безпідставно. При цьому відповідачем не подано будь-яких доказів на підтвердження факту зняття ОСОБА_2 грошових коштів з цих депозитних рахунків і ухвала про забезпечення доказів з цього питання ним не виконана.

Однак колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим та передчасним, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 21.05.2012 між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк»укладено договір про заощадження № SAMDN8136 (вклад «Стандарт, 3 міс») терміном на 3 місяці по 21.08.2012 включно (т. 1 а.с. 23).

Відповідно до п. 1 договору ОСОБА_2 передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 14 750,00 євро (далі - вклад) на особовий рахунок № НОМЕР_1 під процентну ставку 6,5% річних. Мінімальний термін вкладу 3 місяці.

Згідно п. 2 договору нарахування процентів починається з першого робочого дня, наступним за днем надходження грошових коштів в банк, здійснюється за кожен календарний день, виходячи з фактичної кількості днів у році за ставкою, вказаною у п. 1 з урахуванням п.п. 6, 7 цього договору.

Відповідно до п. 5 договору операції по вкладу клієнта проводяться по пред`явленню паспорта, цього договору, документа про внесення коштів в банк.

Згідно п. 6 договору, у разі якщо по закінченні строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у п.1 договору. Термін вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк.

При продовженні терміну вкладу розрахунок процентів на кожен новий термін вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в банку для продовжуваних депозитних вкладів даного найменування і терміну на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладення додаткових угод до даного договору.

Відповідно до п. 7 договору сторони узгодили можливість дострокового його розірвання, з повідомленням про таке іншу сторону за два банківські дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу за ініціативою клієнта до закінчення мінімального терміну вкладу (п. 1 договору) з дати початку/продовження строку вкладу, клієнту повертається сума вкладу і виплачуються проценти, нараховані по ставці «до запитання», за фактичний термін користування вкладом. При поверненні вкладу після закінчення мінімального терміну вкладу (п. 1 договору) з дати початку/продовження строку вкладу, але до закінчення терміну вкладу, клієнту повертається сума вкладу і виплачуються проценти, нараховані виходячи з процентної ставки, вказаної у п. 1 даного договору, помноженої на коефіцієнт 0.5.

Також між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк»15.08.2012 укладено договір № SAMDN0447 «Стандарт» (т. 1 а.с.24).

Відповідно до п. 1 договору ОСОБА_2 передає, а банк приймає грошові кошти в сумі в сумі 10 000,00 доларів США (далі вклад) на термін 366 днів по 15.08.2013 включно. Мінімальний термін вкладу 3 місяці. Процентна ставка по вкладу складає 8,5% річних. Для зарахування суми вкладу банк відкриває клієнту особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Згідно п. 3 договору банк видає клієнту платіжну картку «Deposit card» № НОМЕР_3 , на яку зараховуються проценти.

Відповідно до п. 2 договору нарахування процентів починається з першого робочого дня, наступним за днем надходження грошових коштів в банк, здійснюється за кожен календарний день, виходячи з фактичної кількості днів у році за ставкою, вказаною у п. 1 з урахуванням п.п. 6, 7 цього договору.

Згідно п. 5 договору, у разі якщо після закінчення мінімального терміну вкладу, вказаного у п. 1 даного договору, клієнт не заявив банку про бажання затребувати вклад, мінімальний термін вкладу автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у п.1 договору. Мінімальний термін вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк.

Відповідно до п. 6 договору, у разі якщо по закінченні строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову про відмову від продовження строку та банк не заперечує проти продовження вкладу на новий термін, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у п.1 договору. Термін вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк.

В тому випадку, коли банк заперечує проти продовження вкладу, він письмово або через sms повідомляє про це клієнта по реквізитах, що вказані у клієнтській базі ПриватБанку, не пізніше ніж за 2 календарних дні до закінчення терміну вкладу.

При продовженні терміну вкладу розрахунок процентів на кожен новий термін вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в банку для продовжуваних депозитних вкладів даного найменування і терміну на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладення додаткових угод до даного договору.

Згідно п. 7 договору сторони узгодили можливість дострокового його розірвання, з повідомленням про таке іншу сторону за два банківські дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу за ініціативою клієнта до закінчення мінімального терміну вкладу (п. 1 договору) з дати початку/продовження строку вкладу, клієнту повертається сума вкладу і виплачуються проценти, нараховані по ставці «до запитання», за фактичний термін користування вкладом.

Сума нарахованих процентів на цілу кількість мінімальних термінів вкладу, що пройшли з оформлення договору, виплачуються в повному об`ємі.

Відповідно до п. 4 зазначених договорів у випадку вимоги клієнтом частини вкладу зобов`язання сторін за вкладом припиняються і вклад повертається клієнту, а на суму, що залишилася, за бажанням клієнта оформляється новий вклад.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 22).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2013, виданого державним нотаріусом Калуської районної державної нотаріальної контори Локатир М.В., позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем вкладів, що знаходяться на рахунках у АТ КБ «ПриватБанк»(т. 1 а.с.20). Свідоцтво про право на спадщину видано на підставі інформації банку на запит державного нотаріуса (т. 1 а.с. 18). У тексті свідоцтва зазначено, зокрема, про успадкування ОСОБА_1 коштів вкладу у сумі 12,64 доларів США, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_3 , та не зазначені вклади за спірними депозитними договорами.

ОСОБА_1 18.12.2013 звернулася до Калуської міськрайонної прокуратури із заявою про початок кримінального провадження щодо причетності працівників Калуського відділення АТ КБ «ПриватБанк» до неправомірного зняття грошових вкладів її чоловіка (т.1 а.с. 15).

За фактом неповернення грошових вкладів ОСОБА_2 працівниками АТ КБ «ПриватБанк»27.12.2013 слідчим СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001759 за ч. 1 ст. 185 КК України (т. 1 а.с. 16).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1059 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК Українидоговір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно ч. 2 вказаної статті, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Частиною 4 цієї статті визначено, що якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до пункту 3.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок.

Банки можуть відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) перераховувати фізичним особам нараховані проценти за вкладами (депозитами) на їх поточний рахунок, для поповнення вкладу (депозиту) або видавати готівкою.

Згідно п. 10.13. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція № 492), в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, видаткові операції за вкладними (депозитними) рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника рахунку або за його дорученням на підставі довіреності, засвідченої нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України, - іншими уповноваженими на це особами.

Відповідно до п. 10.20. Інструкції № 492 з вкладного (депозитного) рахунку фізичної особи-резидента в іноземній валюті за розпорядженням вкладника або за його дорученням кошти повертаються шляхом: виплати готівкою; виплати платіжними документами; перерахування на власний поточний або власний вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті.

Згідно ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Смерть однієї зі сторін зобов`язання за загальним правилом не призводить до припинення зобов`язання.

У зобов`язаннях, не пов`язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов`язань. У такому разі відбувається перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора в зобов`язанні є правонаступництво.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).

Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно п. 7.1. Інструкції № 492 видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності (копії довіреності), засвідченої нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України, - іншими уповноваженими на це особами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що їй достеменно відомо, що її чоловіком вказані договори банківського строкового вкладу достроково не розривалися, депозитні вклади за життя ним не отримані, а мало місце незаконне заволодіння коштами працівником відділення банку, підтвердженням чого є її звернення до правоохоронних органів та внесення відповідних даних до ЄРДР. При цьому, відповідач ухиляється від виконання взятих на себе за договорами банківського вкладу зобов`язань, тим самим порушуючи її право володіти, користуватися та розпоряджатися грошовими коштами та відсотками за договорами банківського вкладу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок сторони щодо доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, також визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року в справі № 2-879/13, провадження № 61-10802св18, дійшов висновку, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом частин 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно п. 2.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 556, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації. Організація автоматизованої реєстрації і обробки даних повинна забезпечити суцільне і безперервне відображення всіх операцій, доказовість інформації, збереження узагальненої інформації на машинних носіях, а також можливість здійснення будь-якого подальшого контролю і одержання роздруківок на паперових носіях.

Відповідно до п. п. 4.2., 4.3., 4.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Касовими документами оформляються операції з готівкою. Вони поділяються на прибуткові та видаткові.

Згідно п. 5.6. Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до п. 5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

ОСОБА_1 до позовної заяви долучено копії виписок по особовим рахункам, які відкриті згідно депозитних договорів ОСОБА_2 № НОМЕР_5 та № SAMDN0447, а саме по рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 (т.1 а.с. 25, 26).

Відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 (договір № SAMDN8136 від 21.05.2012) на такий зараховано: 21.05.2012 кошти в сумі 14 750,00 євро, 21.06.2012 проценти в сумі 81,20 євро, які 22.06.2012 виплачено, 21.07.2012 проценти в сумі 78,59 євро, які 22.07.2012 виплачено, а також 30.07.2012 з такого здійснено переказ між своїми рахунками в сумі 14 618,02 євро та 135,20 євро перераховано за дострокове розірвання договору.

Згідно виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 (договір №SAMDN0447 від 15.08.2012) на такий 15.08.2012 зараховано кошти в сумі 10 000,00 доларів США, 17.08.2012 з такого здійснено переказ між своїми рахунками в сумі 10 000,00 доларів США та зараховано проценти в сумі 0,27 доларів США, які 18.08.2012 виплачено.

Відповідно до п. п. 1.7., 3.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 № 22, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків. Фізичні особи використовують платіжні доручення в разі перерахування коштів зі своїх поточних та вкладних/депозитних рахунків згідно з режимом використання цих рахунків, що встановлений нормативно-правовими актами Національного банку з питань порядку відкриття та використання рахунків, без будь-яких підтвердних документів.

Відповідачем на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договорами надано банківські виписки про рух коштів за період з 14.06.2011 по 14.06.2018 по поточному рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_3 у доларах США, який відкрито відповідно до п. 3 депозитного договору № SAMDN0447 «Стандарт» від 15.08.2012 (назва рахунку «Deposit card») на підставі угоди № SAMDN6999 від 15.08.2012, а також по поточному рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_6 у Євро, який відкрито на підставі угоди № SAMDN7116 від 21.05.2012, на який виплачувалися проценти на банківський вклад згідно депозитного договору № SAMDN8136 від 21.05.2012 (т. 1 а.с. 84-88).

З виписки по рахунку № НОМЕР_3 у доларах США («Deposit card») вбачається, що 17.08.2012 на цей поточний рахунок здійснено переказ коштів між рахунками ОСОБА_2 (поповнення карткового рахунку) з картки НОМЕР_7 (номер особового рахунку за депозитним договором № SAMDN0447 від 15.08.2012) в сумі 9 900 доларів США та 18.08.2012 зараховано проценти в сумі 0,27 доларів США по договору № SAMDN0447. 17.08.2012, 18.08.2012, 30.10.2012 з вказаного карткового рахунку ОСОБА_2 декількома платежами видано готівкові кошти в розмірі 9 887,63 доларів США (988,88 +988,88+988,88+988,88+1854,14+2472,19+1483,31+122,47), загальна сума у валюті операції 80 000 грн. Також 04.02.2015 з цього карткового рахунку банком здійснено виплату спадкоємцю ОСОБА_1 12,64 доларів США.

Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_6 у Євро 30.07.2012 на цей поточний рахунок здійснено переказ коштів між рахунками ОСОБА_2 (поповнення карткового рахунку) з картки НОМЕР_8 (номер особового рахунку за депозитним договором № SAMDN8136 від 21.05.2012) у розмірі 14 631,63 євро та зараховано проценти в сумі 81,20 євро і 78,59 євро по договору № SAMDN8136. В період з 30.07.2012 по 04.08.2012 з вказаного карткового рахунку ОСОБА_2 декількома платежами видано готівкові кошти в розмірі 14 629,86 євро, загальна сума у валюті операції 142 650 грн. Також у 2015 році з цього карткового рахунку банком здійснено виплату спадкоємцю коштів в розмірі 1,77 євро.

В судовому засіданні представником позивача надано пояснення, що обставина неотримання ОСОБА_2 коштів за депозитними договорами та відсутність його волі на розірвання таких, підтверджується вироком Калуського міськрайонного суду від 16.10.2018, яким працівник відповідача (банку) засуджений за ч. 5 ст. 191 КК України за дії, вчинені на посаді керуючого відділення банку та у період, коли були достроково припинено депозити ОСОБА_2 . Банком також не надано будь-яких підтверджуючих документів про правомірне дострокове припинення таких договорів, тобто останній не довів правомірність здійсненних ним банківських операцій.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вирок Калуського міськрайонного суду від 16.10.2018 (справа № 345/2353/17) скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Також в судовому засіданні позивачка надала пояснення, що у вказаному кримінальному провадженні не розслідувалися епізоди щодо незаконного заволодіння коштами за депозитними договорами її чоловіка.

Згідно п. 20.7. Інструкції № 492 для дострокового розірвання дії договору банківського вкладу або повернення частини вкладу за бажанням вкладника - фізичної особи вкладник зобов`язаний повідомити про це банк шляхом подання заяви.

Відповідно до п. 1.1. глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція № 174), в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема: заява на переказ готівки (додаток 8), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 9), заява на видачу готівки (додаток 10), видатковий касовий ордер (додаток 12), грошовий чек (додаток 13), а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою.

Згідно п. 1.13. глави 1 розділу IV Інструкції № 174 виконані протягом операційного часу касові операції відображаються в бухгалтерському обліку в цей самий операційний день, а в післяопераційний час - не пізніше наступного операційного дня.

Відповідно до п. 1.18. глави 1 розділу ІV Інструкції № 174 банк (філія, відділення) оформляє за підсумками касових операцій, виконаних із застосуванням ПТКС (програмно-технічних комплексів самообслуговування), імпринтерів, платіжних терміналів, на загальну їх суму за видами платежу прибутково-видатковий касовий ордер для відображення в бухгалтерському обліку.

Відповідно до пояснень, наданих представником відповідача у судовому засіданні, у банку немає можливості надати касові документи, зокрема заяви на видачу готівки, якими підтверджується правомірність припинення зобов`язань за депозитними договорами та здійснення банківських операцій, оскільки строк зберігання таких становить п`ять років, що відповідає строкам, визначеним у Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання, затверджених постановою Правління Національного банку України від 8 грудня 2004 року № 601.

Крім того, колегія суддів враховує, що укладаючи депозитні договори сторони дійшли згоди, що у випадку вимоги клієнтом частини вкладу зобов`язання сторін за вкладом припиняються і вклад повертається клієнту (п. 4 договорів). Тому витребування клієнтом частини вкладу, є підставою для повернення вкладу, поряд із закінченням строку дії договору, його достроковим розірванням та у інших випадках, встановлених законодавством.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 14.03.2018 задоволено клопотання представника позивача, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» документи (інформаційні дані) щодо: банківських вкладів за договором № SAMDN8136 від 21.05.2012 та за договором № SAMDN0447 від 15.08.2012, а саме: яка сума коштів та якого саме числа була внесена ОСОБА_2 ; які транзакції відбувалися по даному вкладу; коли, ким і в який спосіб відбувалося зняття коштів по вкладу; вказати суму залишку коштів по даному вкладу.

Вказана ухвала про забезпечення доказів станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції не була виконана відповідачем з невідомих для суду причин, тому судом першої інстанції було застосовано положення ч. 10 ст. 84 ЦПК України, відповідно до яких, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідачем не заперечуються обставини внесення ОСОБА_2 коштів на депозитні рахунки 21.05.2012 в сумі 14 750,00 євро та 15.08.2012 в сумі 10 000,00 доларів США. Позивачці банком надано виписки по депозитних рахунках, що долучені нею до позовної заяви, з яких вбачаються вчинені транзакції по оспорюваних вкладах та залишки коштів на таких. Крім того, відповідачем надано банківські виписки по карткових рахунках ОСОБА_2 , на які було здійснено переказ коштів вкладу, із відомостями про час видачі готівкових коштів з яких вбачається, що готівкові кошти в розмірі 14 629,86 євро отримано до укладення 15.08.2012 депозитного договору на суму 10 000,00 доларів США.

Апеляційним судом не встановлено обставин, що свідчать про незаконне розпорядження депозитними рахунками ОСОБА_2 іншими особами, зокрема і працівниками банку, як і незаконного зняття готівки з карткових рахунків ОСОБА_2 . Тобто судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, на які посилається позивачка як на підставу позову.

При цьому, у грудні 2013 року за заявою позивачки було розпочато досудове розслідування щодо можливого незаконного заволодіння коштами ОСОБА_2 в сумі 10 000,00 доларів США та в сумі 14 750,00 євро, однак станом на момент розгляду цієї справи у суду відсутні відомості про встановлення органом досудового розслідування обставин незаконного заволодіння коштами ОСОБА_2 в сумі 10 000,00 доларів США та в сумі 14 750,00 євро.

Відповідно до ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

Відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову. Кошти депозитних вкладів повернуті ОСОБА_2 шляхом їх перерахування на його поточні рахунки, відкриті ним в банку, та в подальшому отримано в готівковій формі з карткових рахунків за його життя.

За встановлених судом обставин, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними і не підлягають до задоволення.

Доводи представника позивача про те, що у вказаних виписках відображені менші суми, ніж внесено ОСОБА_2 на депозитні рахунки, що спростовує доводи банку про повне виконання ним своїх зобов`язань, не заслуговують на увагу. Як установлено судом, грошові кошти з депозитного вкладу повернуто вкладнику з врахуванням дострокового розірвання договору з утриманням з вкладу надлишково сплачених йому процентів, а також повернення вкладу за ініціативою клієнта до закінчення мінімального терміну вкладу, що було обумовлено сторонами в п. 7. договорів. Так вкладнику було нараховано та виплачено проценти згідно умов договору в сумі 0,27 доларів США, а також в сумі 81,20 євро та 78,59 євро, а 30.07.2012 здійснено перерахунок за дострокове розірвання договору в сумі 135,20 євро, що відповідає умовам договорів, відповідно до яких при поверненні вкладу за ініціативою клієнта до закінчення мінімального терміну вкладу з дати початку строку вкладу проценти виплачуються по ставці вкладу «до запитання» за фактичний термін користування вкладом.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що судове рішення в цій справі постановлене з порушенням вимог матеріального і процесуального права, тому воно не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з вищенаведених мотивів.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Данильченко Оленою Олександрівною, задовольнити.

Заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 16 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський