Справа № 390/886/20
Провадження № 2/390/467/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Терещенка Д.В.,

при секретарі - Негретовій Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що 14 липня 2008 року вона придбала у ОСОБА_3 вищевказаний житловий будинок, що належав її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час купівлі-продажу житлового будинку між нею та ОСОБА_3 було досягнуто усіх істотних умов договору, вона передала їй ? 5500 грн за будинок в присутності свідків, що підтверджується відповідною розпискою, однак даний договір не був посвідчений нотаріально, через відсутність на той час всіх необхідних правовстановлюючих документів на будинок, а саме: ОСОБА_3 , яку вона вважала спадкоємцем після смерті матері, пообіцяла, що після оформлення належним чином спадщини, договір купівлі - продажу буде посвідчений у нотаріуса. В подальшому в 2019 році їй стало відомо, що після смерті ОСОБА_4 - власника будинку, спадщину за заповітом прийняв відповідач по справі, який відмовився нотаріально посвідчувати договір купівлі - продажу будинку, оскільки не претендує на спадковий будинок, вважає його проданим в 2008 році, в зв`язку з чим не оформляв право власності на нього в порядку спадкування. Починаючи з 2008 року і по теперішній час вона вважає себе власником будинку, оскільки з вказаного часу володіє та користується ним, постійно проживає у даному будинку. Вважає, що добросовісно заволоділа даним будинком і відкрито, безперервно продовжує ним володіти більше 10 років, не порушуючи прав інших осіб, а тому просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за набувальною давністю.

Від представника позивача адвоката Бойко З.С. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях, підпис на якому засвідчено в.о. старости Соколівської сільської ради Шевченко В.М., зазначив, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті в липні 2008 року ОСОБА_3 продала будинок ОСОБА_1 за 5500 грн. Вважає будинок проданим в 2008 році та не має наміру оформляти спадщину на даний будинок та звертатися до нотаріуса, претензій до ОСОБА_1 не має, просить проводити розгляд справи без його участі.

Судом встановлено, що 14.07.2008 позивач по справі ОСОБА_1 у ОСОБА_3 придбала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , що належав її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час придбання житлового будинку було досягнуто усіх істотних умов договору, що підтверджується розпискою про отримання грошей за будинок в пристуності свідків, наявною в матеріалах справи (а.с.6, 9).

Згідно актового запису по смерть № 64 від 06 липня 2020 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22). Ухвалою суду від 17 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (а.с. 25-27).

Згідно свідоцтва про право власності від 25.05.1989, виданого виконавчим комітетом Крупської сільської ради народних депутатів, зареєстрованого в реєстрову (кадастрову) книгу під № 26/1, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.5А), житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Згідно довідки № 179 від 02.06.2011, виданої виконавчим комітетом Вишняківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, померла ОСОБА_4 з 1952 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день смерті спадкодавця у вищевказаному будинку ніхто не зареєстрований та не проживав. Заповіт від імені ОСОБА_4 виконкомом Вишняківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області посвідчений 27 липня 1995 року за № 115. По даним виконкому заповіт не змінено та не скасовано (а.с.41 зворотна сторона - матеріали спадкової справи).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину за заповітом (а.с.38 зворотна сторона) прийняв відповідач по справі ОСОБА_3 (а.с.35 зворотна сторона - заява про прийняття спадщини), та отримав на своє ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.45 зворотна сторона). Інші спадкоємці відсутні та інші свідоцтва про право на спадщину нотаріусом не видавались, що підтверджено копією спадкової справи № 78/2008 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , наявної в матеріалах справи (а.с.33-47).

Відповідач ОСОБА_3 , який є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , в письмових поясненнях, наданих до суду, зазначив, що претензій до ОСОБА_1 не має, вважає, що будинок був проданий їй ще в 2008 році, а тому право власності на нього в порядку спадкування не оформляв, не має наміру йти до суду або нотаріуса.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 05.06.2019 відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні (а.с.11А).

З довідки № 73 від 23 січня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, вбачається, що відповідно до записів у погосподарській книзі № 2 (2006-2010), особовий рахунок № НОМЕР_2 , у житловому будинку по АДРЕСА_1 із 16 вересня 2008 року проживала ОСОБА_1 , 1961 року народження, разом із сім`єю (а.с.8).

Факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивачем нерухомим майном з 2008 року і по теперішній час, знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи та підтверджується вищевказаними письмовими матеріалами справи, які досліджені судом.

Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п.9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно п. 13 зазначеної Постанови Пленуму можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини 4 статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Згідно ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 добросовісно володіє житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки при заволодінні вказаним нерухомим майном вона не знала і не могла знати про наявність підстав, що перешкоджають їй набути право на вказане майно. Згідно розписки, наявної в матеріалах справи позивач придбала будинок у доньки померлої ОСОБА_4 , як її спадкоємця, проте в подальшому дізналась, що спадщину після смерті ОСОБА_4 - власника будинку, прийняв за заповітом відповідач по справі ОСОБА_2 , який претензій до позивача не має, оскільки вважає будинок проданим в 2008 році. Володіння нею спірним майном, розпочалось з 2008 року і триває понад 10 років, оскільки позивач постійно проживала та продовжує проживати у вказаному будинку. Факт проживання за вказаною адресою протягом зазначеного періоду нею не приховувався, що вказує на відкритість та безперервність володіння.

Зазначені фактичні обставини справи свідчать про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спірне майно за набувальною давністю, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи позицію позивача, судові витрати по справі вважати фактично понесеними.

На підставі ст.ст.328, 344 ЦК України, та керуючись ст.ст. 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 235, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.В.Терещенко