Справа № 275/317/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,Довгаленко О.І,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області цивільну справу №275/317/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" 09 квітня 2020 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вимоги позову мотивували тим, що рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 17.12.2007 року у справі № 2-213/07 за ОСОБА_4 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

09.07.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №ZRCWGОК00004447, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 65543,33 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою за користування кредитом 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.07.2018 року.

Цього ж дня, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу, за ким ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчений нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області та зареєстрований в реєстрі за №3568.

09.07.2008року ОСОБА_3 в забезпечення кредитного договору був укладений договір іпотеки №ZRCWGОК00004447, згідно якого предметом іпотеки є домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Договір іпотеки посвідчений нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області та зареєстрований в реєстрі за №3567.

В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» в 2010 році звернувся до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та надання права ПАТ КБ «ПриватБанк» оформити реєстрацію предмету іпотеки.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 24.03.2011 року по справі №2-8/2011 в задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії Житомирського РУ ПАТ КБ «ПриватБанку» до ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та надання права ПАТ КБ «ПриватБанку" від імені відповідача оформити реєстрацію предмету іпотеки відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 29.06.2011 року дане рішення залишено без змін.

Підставою для відмови в задоволенні позову було те, що будинок не належить на праві власності відповідачці ОСОБА_3 , оскільки вона в порушення п.п. 20.10., 35.6. договору іпотеки не зареєструвала договір купівлі-продажу та право власності на предмет іпотеки згідно з чинним законодавством на протязі 30 днів з моменту укладання договору.

В жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Брусилівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору та усунення перешкод у здійсненні прав власності, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 10.01.2012 року по справі №2-497/2011 позов ОСОБА_4 задоволено та визнано недійсним договір іпотеки від 09.07.2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права власності шляхом виключення з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна запису від 09.07. 2008 року за №7537036, здійсненого реєстратором Брусилівською державною нотаріальною конторою про обтяження майна - на будинок що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер за РПВН: 1956372.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13.03.2012 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 10.012012 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено з наступних підстав.

Відповідачкою ОСОБА_3 під час укладання договору іпотеки на виконання вказаних вимог Закону, було документально підтверджено право на набуття нею у власність вказаного житлового будинку у майбутньому, а саме відповідачем був наданий договір купівлі-продажу цього будинку від 09.07.2008 року. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна, що є предметом іпотеки і є належним документальним підтвердженням права на набуття ОСОБА_3 у власність цього будинку у майбутньому.

Позивачем не заперечується факт укладення цього правочину, з 2008 року по даний час договір купівлі-продажу будинку не оспорювався, він є чинним, що свідчить про те, що вказаний договір був укладений з дотриманням вимог ст. 203 ЦК України, волевиявлення сторін було вільним, направлене на настання юридичних наслідків, які полягають у припиненні права власності на майно у продавця ОСОБА_4 та виникнення такого права у покупця ОСОБА_3 .

Виходячи із обставин справи, визнання в повному обсязі в суді позовних вимог відповідачем ОСОБА_3 , не проведення останньою реєстрації договору купівлі-продажу будинку від 09.07.2008 року в комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації», що є порушенням п. 35. б Договору іпотеки, де передбачено, що іпотекодавець на протязі 30 днів з дати купівлі предмету іпотеки повинен його зареєструвати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, суд вважав, що такі дії відповідача ОСОБА_3 свідчать про її ухилення від виконання кредитних зобов`язань, погашення заборгованості та запобігання звернення стягнення на предмет іпотеки.

При укладенні спірного договору іпотеки всі істотні умови були дотримані, лише помилково в ньому зазначено, що нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення суду, а не на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2008року.

Як видно із змісту договору іпотеки, сторони цього правочину на підставі вільного волевиявлення, маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності, досягли згоди з усіх істотних умов договору, уклали його у письмовій формі, посвідчили нотаріально.

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Брусилівського районного суду

Житомирської області з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору

недійсним. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 08.10.2014 року у

справі №275/304/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від

02.12.2014 року, у задоволені позову відмовлено.

В січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Брусилівського районного суду

Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року у справі №275/50/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від

15.05.2015року, позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3

заборгованість за кредитним договором №ZRCWGОК00004447 від 09 липня 2008 року в сумі 164983,67доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.01.2014 року еквівалентно 1318219,52 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом - 60464,79 доларів США, що еквівалентно 483113,67 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 42262,52 доларів США, що еквівалентно 337677,53 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом - 11259,62 доларів США, що еквівалентно 89964,36 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 40000,00 доларів США, що еквівалентно 319600,00 гривень, штрафу (фіксована частина) - 31,29 доларів США, що еквівалентно 250,00 гривень, штрафу (процентна складова) - 10965,45 доларів США, що еквівалентно 87613,95 гривень.

В вересні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 29.06.2017 року по справі № 275/486/16-ц в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 24.04.2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково, рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 29.06.2017 року скасовано, ухвалене нове рішення про часткове задоволення позову та постановлено: "В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №ZRCWGОК00004447 від 09 липня 2008 року у розмірі 14428,32 доларів США, що еквівалентно 387256 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 64,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 9 липня 2008 року, посвідченого нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області, зареєстрованого в реєстрі за №3568, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від імені позивача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки з початковою ціною предмета іпотеки в сумі 470400 грн. ".

Постановою Верховного Суду від 07.08.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, постанову апеляційного суду Житомирської області від 24.04.2018 року в частині вирішення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу скасовано та в задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав іпотекодержателя.

Позивач зазначив, що судами встановлено наступні преюдиційні факти, які не потребують доказуванню , зокрема: чинності договору купівлі-продажу, кредитного договору та договору іпотеки; чинності заборони на відчуження предмету іпотеки; порушення пунктів договору іпотеки щодо проведення державної реєстрації договору купівлі-продажу;визначення розміру заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року у справі №275/50/14-ц стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 164983,67 доларів США, зокрема заборгованості за тілом кредиту в сумі - 60464,79 доларів США.

З дати винесення рішення про стягнення боргу ОСОБА_3 погашень заборгованості не здійснювала, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи №639/03-2018 від 17.03.2018 року дійсна вартість іпотечного будинковолодіння складає 470400,00 грн., що і є початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Позивач вважає за необхідне захистити свої порушені права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором в розмірі 17184,82 доларів США, що за курсом 27,373 грн./ 1долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.04.2020 року складає 470400,08 грн., а саме: 17184,82 доларів США - заборгованість за тілом кредиту.

Позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZRCWGK 00004447 від 09.07.2008 року, у розмірі 17184,82 доларів США, що за курсом 27,373гривень відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.04.2020 року складає 470400,08грн (17184,82 доларів США- заборгованість за тілом кредиту) звернути стягнення на будинок загальною площею 64,20 м.кв.,житловою площею 30,60 м.кв., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , встановивши спосіб реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України " Про виконавче провадження" та з дотриманням вимог Закону України " Про іпотеку" за початковою ціною реалізації предмета іпотеки в розмірі 470400,00 грн.

Представник відповідачки ОСОБА_4 - адвокат Костюкевич- Тарнавська О.В. подала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні з наступних підстав.

09.07.2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, згідно якому ОСОБА_3 передала АТ КБ "ПриватБанк" в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок на момент укладання договору і на сьогоднішній день є власністю відповідачки ОСОБА_4 , що не заперечується позивачем та ним же підтверджується в позові та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 03.04.2020 року яку позивач надав до позову.

При розгляді справи №275/486/16-ц судом вже було встановлено, що право власності на даний будинок, зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення Народицького районного суду Житомирської області від 17.12.2007року. ОСОБА_4 не є іпотекодавцем або боржником у договірних правовідносинах, що виникли між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 при укладенні між ними кредитного договору та договору іпотеки, а тому відсутні законні підстави для відповідальності ОСОБА_4 за вказаними зобов`язаннями.

Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотек) нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника; боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання.

Вважає безпідставним посилання позивача на ст. 23 Закону України «Про іпотеку», як на підставу набуття відповідачкою ОСОБА_4 статусу іпотекодавця в договорі іпотеки укладеним між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про іпотеку" в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

ОСОБА_4 набула права власності на підставі рішення Народицького районного суду Житомирської області від 17.12.2007року, тобто до укладення договору іпотеки спірного будинку між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 у 2008 році, що виключає застосування ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у даному випадку.

При укладання договору ОСОБА_4 , як власниця даного будинку, дозволу (погодження) на його передачу в іпотеку не надавала, договір при його укладанні з позивачем не погоджували.

Відповідачка ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, так як власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 була та є ОСОБА_4 , доказом чого є інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 03.04.2020 року.

Посилання позивача в позові на ст.23 ЗУ «Про іпотеку» є безпідставні, так як ця стаття говорить що у разі переходу права власності на предмет іпотеки, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Проте право власності на будинок ніколи не вибувало від ОСОБА_4 , яка набула право власності на будинок на підставі рішення Народицького районного суду Житоимрської області від 17 грудня 2007 року, тобто до укладання договору іпотеки на будинок між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Договір купівлі-продажу від 09 липня 2008 року, посвідчений нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області , зареєстровано в реєстрі за №3568 не є та не мсже бути документом, що підтверджує право власності ОСОБА_3 на будинок. В договорі передбачено (п. 5) «Право власності на придбаний житловий будинок у покупця виникає з моменту реєстрації в комунальному підприємстві "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації».

ОСОБА_4 не є іпотекодавцем або боржником у договірних відносинах, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , тому будь-які законні підстави для притягнення до відповідальності ОСОБА_4 відсутні.

Просила у задоволенні позову відмовити.

В суді представник позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, доповнивши тим, що при розгляді справи № 275/486/16-ц була проведена судова оціночно - будівельна експертиза та відповідно до її висновку від 17.08.2018 року дійсна вартість іпотечного будинковолодіння складає 470400,00 грн. , що і є початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої експлуатації. Просив позов задовольнити, вказавши, що відсутні підстави для застосування строку позовної давності, на які вказує відповідач та просив понесені судові витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідачів.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з"явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити в задоволенні позову .

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , в суді позовні вимоги не визнала, надала пояснення, аналогічні викладеним в відзиві на позов, просила застосувати строк позовної давності до позовної заяви, так як вважає, що він збіг у 2013 році, та відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2008 року між відповідачкою ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №ZRCWGОК00004447, відповідно до умов якого банк надав, а ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 65543,33 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою за користування кредитом 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.07.2018 року.

09 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 придбала у продавця ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , посвідчений нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області Отрищенком О.І., зареєстрований в реєстрі за №3568.

Пунктом 2 вказаного договору встановлено, що продаж вказаного будинку здійснено за 164587,00 грн., які будуть сплачені покупцем продавцю після отримання кредиту для цих цілей, а в пункті 5 зазначено, що право власності на придбаний будинок виникає у покупця з моменту реєстрації в КП " Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації".

09.07.2008 року між відповідачкою ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» в забезпечення кредитного договору укладено договір іпотеки №ZRCWGОК00004447, який посвідчений нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області Отрищенком О.І., зареєстрований в реєстрі за №3567. Відповідно до вказаного договору іпотеки, предметом іпотеки є домоволодіння , що розташоване по АДРЕСА_1 .

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 24.03.2011 року у справі № 2-8/2011, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 29.06.2011 року , у задоволені позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та надання права АТ КБ "ПриватБанк" оформити реєстрацію права власності на предмет іпотеки відмовлено.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 10.01.2012 року у справі № 2-497/2011 за позовом ОСОБА_4 до АТ КБ "ПриватБанк" , ОСОБА_3 , третя особа - Брусилівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору та усунення перешкод у здійсненні права власності, позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки від 09.07.2008 року, укладений між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 , усунено перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права власності шляхом виключення з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна запису від 09.07. 2008 року за № 7537036, здійсненого Брусилівською державною нотаріальною конторою про обтяження майна- будинку, номер за РПВН : 19563729 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13.03.2012 року апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" задоволено, рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 10.01.2012 року у справі № 275/497/2011 скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

08.10.2014 року рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області у справі № 275/304/14 , яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 02.12.2014 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до АТ КБ "Приватбанк" про визнання кредитного договору недійсним, відмовлено (а.с.19-21).

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року у справі № 275/50/14,залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15.05.2015року, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3

заборгованість за кредитним договором №ZRCWGОК00004447 від 09 липня 2008 року в сумі 164983,67доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.01.2014 року еквівалентно 1318219,52 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом - 60464,79 доларів США, що еквівалентно 483113,67 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 42262,52 доларів США, що еквівалентно 337677,53 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом - 11259,62 доларів США, що еквівалентно 89964,36 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 40000,00 доларів США, що еквівалентно 319600,00 гривень, штрафу (фіксована частина) - 31,29 доларів США, що еквівалентно 250,00 гривень, штрафу (процентна складова) - 10965,45 доларів США, що еквівалентно 87613,95 гривень.

В вересні 2016 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 29.06.2017 року у справі № 275/486/16 у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, відмовлено.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 24.04.2018 року у справі № 275/486/16 апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково, рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 29.06.2017 року скасовано, ухвалене нове рішення про часткове задоволення позову та постановлено: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №ZRCWGОК00004447 від 09 липня 2008 року у розмірі 14428,32 доларів США, що еквівалентно 387256 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 64,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 9 липня 2008 року, посвідченого нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області Отрищенко О.І., зареєстрованого в реєстрі за №3568, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки АТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від імені позивача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки з початковою ціною предмета іпотеки в сумі 470400 грн. ".

Під час розгляду апеляційним судом Житомирської області справи № 275/486/16 було проведено судову оціночно-будівельну експертизу № 639/03-2018 від 17.03.2018 року, відповідно до висновку якої дійсна вартість іпотечного будинковолодіння( будинок АДРЕСА_1 ) складає 470400,00грн., що є початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Постановою Верховного Суду від 07.08.2019 року була частково задоволена касаційна скарга ОСОБА_4 у справі № 275/486/16 , постанова апеляційного суду Житомирської області від 24.04.2018 року в частині вирішення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу скасовано. У задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу відмовлено, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вищевказаними рішеннями судів встановлено, що укладений договір купівлі -продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 , є чинним, був укладений з дотриманням вимог ст. 203 ЦК України, волевиявлення сторін є вільним, направленим на настання юридичних наслідків, які полягають у припиненні права власності на майно у продавця ОСОБА_4 та виникнення такого права у покупця ОСОБА_3 . Непроведення ОСОБА_3 реєстрації договору купівлі-продажу будинку від 09.07.2008 р. в КП " Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації", є порушенням п. 35.6 Договору іпотеки, яким передбачено, що іпотекодавець на протязі 30 днів з дати купівлі предмету іпотеки повинен зареєструвати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, свідчить про її ухилення від виконання кредитних зобов"язань, погашення заборгованості та уникнення звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтями 12 та 33 Закону України " Про іпотеку " ( надалі Закон) передбачено, що одним із способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки( ч.3 ст. 33 Закону): судовий ( звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом ( звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист ( згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є:1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ( ст. 39 Закону ); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві ( ст. 38 Закону).

Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю.

За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушеного основного зобов"язання та / або умов іпотечного договору( яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів( статті 41-47 Закону)- незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі( в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі- покупценві ( стаття 38 Закону)- якщо у відповідному договорі ( в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили.

Відповідно до пункту 29 Договору іпотеки №ZRCWGОК00004447 від 09 липня 2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 , сторони досягли домовленості про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку статті 38 Закону України " Про іпотеку", для чого іпотекодавець надав іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, у тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

З наданих позивачем доказів вбачається, що ним не пропущено строку позовної давності при зверненні до суду з вказаними позовними вимогами, так як він звернувся до суду 09.04.2020 року, а відповідно до кредитного договору - кінцевий термін повернення кредиту 09.07.2018 року, а строк дії договору іпотеки- до повного виконання іпотекодавцем зобов"язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

Таким чином, враховуючи, що рішення Брусилівського районного суд у від 30.03.2015 року у справі № 275/50/14 про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 164983,67 доларів США не виконано; погашення заборгованості ОСОБА_3 не здійснює, то у суду наявні всі підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 7056грн., з кожної по 3528грн.

На підставі ст.ст. 526,527,530,629, ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 12,23,33, 38-40 Закону України " Про іпотеку" та керуючись ст.ст. 10-13,76-81, 141,259, 263-265,352,354ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRCWGK 00004447 від 09.07.2008 року, у розмірі 17184,82 доларів США, що за курсом 27,373грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.04.2020 року складає 470400,08грн (17184,82 доларів США- заборгованість за тілом кредиту) звернути стягнення на будинок загальною площею 64,20 м.кв.,житловою площею 30,60 м.кв., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , встановивши спосіб реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України " Про виконавче провадження" та з дотриманням вимог Закону України " Про іпотеку" за початковою ціною реалізації предмета іпотеки в розмірі 470400 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" ( ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7056 грн, з кожної по 3528 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду безпосередньо або через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексу рішення, яке складено 04 січня 2021 року.

Суддя Л. І. Лівочка