ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3014/20 Справа № 173/2967/19 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, стягувач товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області: стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».

Згідно заявлених вимог заявник просить поновити строк на подання скарги. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця виконавчої служби Ясюкевича Олексія Валерійовича Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження по виконавчому провадженні № ВП 57189087. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця виконавчої служби Ясюкевича Олексія Валерійовича Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про накладення арешту на майно боржника по виконавчому провадженні № ВП 57189087 від 11 вересня 2018 року. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця виконавчої служби Ясюкевича Олексія Валерійовича Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженні № ВП 57189087 від 07 травня 2019 року. та покласти на державного виконавця понесені ним судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне: 04 червня 2019 року йому стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього, яке було відкрите у вересні 2018 року на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року, ухваленого за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Стягувач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначило адресою його проживання: м. Дніпро вул. Мандриківська, 144. Проте за даною адресою він ніколи не проживав, тому вважає, що відкриття виконавчого провадження не за місцем його проживання здійснено незаконно.

11 вересня 2019 року державним виконавцем було накладено арешт на все належне йому майно, проте опис його майна не складався. Крім того в Законом розрізняються поняття майна у власному розумінні та коштів, що повинно зазначатись в дужках, але термін майнак вжитий без вказівки про кошти.

07 травня 2019 року державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію, яку він також вважає незаконною, що й стало підставою звернення до суду.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що підстави для задоволення скарги відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його скаргу в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду ґрунтується виключно на суб`єктивній позиції суду без врахування всіх важливих об`єктивних підстав.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно частин 2,3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Так, судом встановлено, що на виконання до Соборного ВДВС у м. Дніпро ГТУЮ в Дніпропетровській області надійшов виконавчий лист, виданий Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області 23 січня 2018 року по цивільній справі № 173/2414/14-ц, виданий 30 грудня 2015 року.

11 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби в м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевичем О.В., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57189087.

З наданих суд матеріалів встановлено, що згідно заяви стягувача останній просив відкрити виконавче провадження за місцем фактичного проживання боржника: м. Дніпро вул. Мадриківська.

Також в судовому засіданні встановлено, що боржник працює в ДП «ТТАКСІ-СЕРВІС» ТДВ «АВТОПРОМІНЬ» що знаходиться за адресою м. Дніпро вул.. Філософська, 39.

Відмовляючи у задоволенні скарги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що порушень у відкритті виконавчого провадження не за місцем реєстрації боржника суд не вбачає, оскільки боржник працює у м. Дніпро, що надає можливість держаному виконавцю відкривати виконавче провадження за місцем його роботи. Крім того заявник переконливих доказів того, що він не проживає та не проживав за адресою: АДРЕСА_1 не надав.

Крім того, як було встановлено, боржник працює, отримує заробітну плату, але не повідомив державного виконавця про майно, на яке повинно чи може бути накладене стягнення, та про наявність грошових коштів на рахунках в банківських установах, винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату заявника є правомірним, в постанові передбачений розмір відрахувань з доходу, отримуваного заявником, який відповідає положенням ст. 70 ЗУ України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволенню вимог за скаргою в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку,встановленим цим Законом.

У відповідності до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при виконанні рішень судів (інших органів) здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Стаття 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлює обов`язок державного виконавця сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Частина 1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язує державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до положень ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами, (стаття 17 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Скаржником ОСОБА_1 не було у повній мірі доведено порушення його прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що у держаного виконавця відсутні законні підстави для відкриття виконавчого провадження Соборному районі м. Дніпра , оскільки він ніколи не мешкав по АДРЕСА_1 , колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки боржник працює у м. Дніпро, що надає можливість держаному виконавцю відкривати виконавче провадження за місцем його роботи.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова про накладення арешту прийнята державним виконавцем не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки державним виконавцем виконанні всі вимоги у відповідності чинного законодавства.

Державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, зокрема, державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що всі дії були направлені виключно на виконання рішення суду яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко