Справа № 417/9508/19
Провадження № 2/417/55/20
РІШЕННЯ

Іменем україни

"25" лютого 2020 р. с.Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Рукас О.В.

за участю секретаря Брюховецької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с.Марківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Марківської селищної ради Луганської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

07.11.2019 року позивач звернулася до Марківського районного суду Луганської області з позовом до Марківської селищної ради Луганської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Луганськ, у віці 71 року померла її сестра ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Міловським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Луганській області.

Факт того, що померла була її сестрою підтверджується Свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про шлюб. Разом з тим дівоче прізвище « ОСОБА_3 », вона у 1973 році змінила на « ОСОБА_4 », що підтверджується відповідною довідкою, виданою відділом РАЦС Тарасівського району Ростовської області, де вона уклала шлюб.

ЇЇ сестра - ОСОБА_2 , на момент її ( ОСОБА_1 ) народження, мала прізвище « ОСОБА_3 », яке вона змінила у 1980 році на « ОСОБА_5 », уклавши шлюб, що підтверджується довідкою виданою Домодедівським відділом РАЦС Московської області Російської Федерації. У 2004 році вона розірвала шлюб, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Після смерті сестри ОСОБА_2 , залишилося спадкове майно (недотримана пенсія). Заявник є спадкоємцем за законом, інші спадкоємці, що претендують на спадщину - відсутні. Крім того, ОСОБА_2 склала заповіт на неї - ОСОБА_1 , але його предметом було лише нерухоме майно.

Померла була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа, та відповідно отримувала пенсію, при цьому певна сума пенсійних виплат (пенсійні виплати за період з березня 2016 року по момент смерті, тобто по листопад 2018 року) залишилася недоотриманою.

27 вересня 2019 року заявник звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Причина пропуску строку для прийняття спадщини полягає в тому, що вона - ОСОБА_1 знаходилась у м.Луганськ, оскільки її донька - ОСОБА_6 , 1974 року народження, є інвалідом першої групи та потребувала постійного стороннього догляду, що підтверджується відповідною Довідкою МСЕК.

Вважає, що строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, вона пропустила з поважних причин, та просить суд визнати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки в позасудовому порядку, будь-яким іншим способом, реалізувати своє право на зазначену спадщину не має.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.32, 67).

Представник позивача-адвокат Скиртач С.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.82).

Представник відповідача Марківської селищної ради Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.81).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, безпосередньо дослідивши кожний наявний у матеріалах справи доказ окремо, а також у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів, показань свідків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Міловським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 05 серпня 2019 року, актовий запис №102 (а.с.10).

Позивач ОСОБА_1 є сестрою ОСОБА_2 , що підтверджується:

- Свідоцтвом про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у графі батько записаний « ОСОБА_8 », мати « ОСОБА_9 » НОМЕР_2 від 03.04.1950 року (а.с.6),

- Довідкою про укладення шлюбу №50 від 14.03.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 уклали шлюб 13.10.1973 року, актовий запис №30. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища чоловіку - ОСОБА_4 , дружині - ОСОБА_4 (а.с.7),

- Довідкою про народження №51 від 14.03.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_11 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьком записаний - « ОСОБА_8 », мати - « ОСОБА_9 » (а.с.12),

- Свідоцтвом про народження НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_11 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьком записаний - « ОСОБА_8 », мати - « ОСОБА_9 » (а.с.14),

- Довідкою про укладення шлюбу №180 від 15.03.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклав шлюб 01.08.1980 року з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища чоловіку - ОСОБА_5 , дружині - ОСОБА_5 (а.с.11),

- Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 12.02.1981 року, відповідно до якого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклав шлюб 01.08.1980 року з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис №494. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища чоловіку - ОСОБА_5 , дружині - ОСОБА_5 (а.с.13),

- Свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_5 від 26.03.2004 року (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відкрилась спадщина.

Згідно Заповіту від 16.12.2000 року, посвідченого державним нотаріусом 3-ї Луганської держнотконтори Пастуховою Л.О., зареєстровано в реєстрі за №1-2130, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 заповіла ОСОБА_1 , належну їй на підставі власності 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.09.2019 року, державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори Ченакалом О.Є. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки остання не подала заяву про прийняття спадщини, разом з спадкодавцем на день смерті не проживала (а.с.22).

Причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначила те, що вона в цей період часу знаходилась у м.Луганськ, оскільки її донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (Свідоцтво про народження НОМЕР_6 від 21.03.1991 року, а.с.19), яка є інвалідом з дитинства першої групи безстроково, та життєдіяльність якої значно обмежена, потребувала постійного стороннього догляду, що підтверджується:

- Довідкою МСЕК Серія 10 ААБ від 11.11.2011 року (а.с.20),

- Посвідченням Серії НОМЕР_7 від 06.12.2010 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , 1974 року народження, отримує державну соціальну допомогу інваліду з дитинства 1 групи, термін з 01.01.2007 року та довічно (а.с.21),

- Медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів Серія 2ААМ №186593 від 05.08.2019 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , інваліда 1 групи з дитинства, яка потребує стороннього догляду (а.с.25),

- Особистою медичною книжкою на ім`я ОСОБА_6 , Серії НОМЕР_8 від 05.08.2019 року (а.с.26),

- Випискою із історії хвороби ОСОБА_6 №4494/432 (а.с.28)

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що донька позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (Свідоцтво про народження НОМЕР_6 від 21.03.1991 року, а.с.19), є інвалідом з дитинства першої групи безстроково, життєдіяльність значно обмежена, потребувала постійного стороннього догляду, що послугувало причиною пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадшини.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд встановив, що факти, викладені позивачем в позові, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають. Суд також враховує позицію відповідача (а.с.65, 81), який позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. На підставі викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_1 поважними, та визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 48, 51, 76, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.1269,1270, 1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Марківської селищної ради Луганської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.В.Рукас