ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» лютого 2020 року

м. Харків

справа № 645/5709/13-ц

провадження 22ц/818/307/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», представник позивача Черепов П.О.,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник відповідачки ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2014 року в складі судді Іващенко С.О.

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 22 серпня 2007 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № НОМЕР_1 , відповідно до умов якого банк надав позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти в сумі 21 900,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума дорівнює еквіваленту 110 595,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2.2 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до кредитного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 22 серпня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору та/або умов відповідної угоди сторін.

Згідно з пунктом 1.3.1 договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов кредитного договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим кредитним договором в попередньому місяці.

У забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань в повному обсязі позичальника за договором, він передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме транспортний засіб: автомобіль марки «Кіа», модель «Magentis», рік випуску 2007, колір коричневий, тип ТЗ легковий седан В, номери агрегатів: шасі, кузов НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 .

Також, з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 22 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № П/0, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями боржника за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною.

20 квітня 2012 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 22 серпня 2007 року.

Зазначив, що на момент укладення договору факторингу загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед новим кредитором становила 30 420,58 доларів США, з яких заборгованість за основною сумою боргу станом на 14 травня 2012 року становить 18 173,46 доларів США, заборгованість за відсотками 12 247,12 доларів США.

Вказав, що загальна сума заборгованості позичальника перед кредитором станом на 18 червня 2013 року становить 291 006,60 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням складає 145 205,95 грн, проценти за користування коштами (3%) 7 991,03 грн, пеня за порушення термінів погашення грошових зобов`язань 39 955,14 грн, заборгованість за відсотками 97 854,49 грн.

Вважав, що він виконав усі свої зобов`язання, а саме надав кредит, а ОСОБА_1 не виконує умови кредитного договору внаслідок чого утворилася зазначена заборгованість. Для вирішення питання стосовно виплати грошової заборгованості також були неодноразово проведені переговори з ОСОБА_1 , включаючи заходи досудового врегулювання спору, що підтверджується направленою вимогою.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 22 серпня 2007 року в сумі 291 006,60 грн. та сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2014 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задоволено в повному обсязі; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 22 серпня 2007 року в сумі 291 006,60 грн. та судовий збір в розмірі 2910,07 грн.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_2 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову товариству в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначила, що справа розглянута за її відсутності, а матеріали справи не містять доказів своєчасного та належного її повідомлення про розгляд справи судом; що суд першої інстанції позбавив її процесуальної можливості надати свої заперечення та докази на їх підтвердження, перевірити розрахунок заборгованості, заявити зустрічний позов, чим порушив принцип змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

08 січня 2020 року до суду апеляційної інстанції від товариства надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважав, що рішення суду є законним, а апеляційна скарга необгрунтованою При цьому посилався на те, що відповідач про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем своєї реєстрації. Зазначив, що Правила надання послуг поштового зв`язку, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року за № 270 не передбачають обов`язку адресата отримувати поштове відправлення, навпаки, передбачають право адресата відмовитися від отримання поштового відправлення. Оскільки відповідач відмовився отримувати судову кореспонденцію, суд першої інстанції здійснив розгляд справи за наявними в справі доказами, що не заборонено та не суперечить процесуальному закону.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Заяв щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, заочне рішення суду змінити, скасувавши його в частині солідарного стягнення судового збору.

Заочне рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України. Проте, судова колегія не погоджується з висновком суду щодо солідарного стягнення з відповідачів судового збору, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № НОМЕР_1 , відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 21 900,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 110 595,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2.2 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 22 серпня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін.

Згідно з пунктом 1.3.1 договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці.

Пунктом 1.3.3 договору передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця. методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пунктів 1.3.2, 5.2 договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому, проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані банком позичальнику, які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору.

Строк сплати процентів з 01 по 22 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (пункт 1.3.4 договору).

Кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме на купівлю автомобілю марки «Кіа Magentis» (пункт 1.4 договору).

Розділом 2 цього договору передбачено умови забезпечення кредиту. Зокрема, пунктом 2.1 цього розділу передбачено, що позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме транспортний засіб марки «Кіа», модель «Magentis», рік випуску 2007, колір коричневий, тип ТЗ легковий седан В, номер кузова, шасі НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 .

Згідно з пунктом 2.9 договору у випадку невиконання позичальником умов договору та/або кредитного договору про надання забезпечення за договором та/або кредитним договором, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язань за договором та/або кредитним договором або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання), банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановлених договором.

Також, в забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань в повному обсязі позичальника за кредитним договором 22 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір поруки № П/0, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 22 серпня 2007 року, укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т. ч., суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до пункту 3.1 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним зобов`язанням.

20 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за кредитами, а фактор зобов`язується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбаченого цим договором (а.с.17-18).

14 травня 2012 року Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» складено акт приймання-передачі, згідно з яким клієнт цим передає (відступає) права вимоги за кредитами фактору (за переліком, наведеним у частині А додатку № 1 (реєстр заборгованості боржників) до договору), а фактор цим приймає такі права вимоги за кредитами (а.с.20).

30 травня 2012 року на адресу ОСОБА_1 Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» направив повідомлення про передачу права грошової вимоги, в якому, зокрема, зазначено і розмір заборгованості та реквізити нового кредитора для сплати заборгованості (а.с.15, 16).

25 червня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на адресу ОСОБА_1 направив вимогу № 1134 про погашення кредитної заборгованості, в якій вказано, що сума заборгованості на момент укладення договору факторингу становила 245 730,69 грн та просив на протязі 14-ти календарних днів з дня отримання даної вимоги перерахувати ці кошти. Зазначено, що в разі невиконання даної вимоги будуть нараховані штрафні санкції (а.с.14).

Протоколом № 01/08-2018 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» перейменовано товариство на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та змінено юридичну адресу (місцезнаходження) товариства (а.с.249-250).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договорів про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника (пункт 4) не свідчать, що цими договорами установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних; це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі, застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18), від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11, від 03 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (провадження № 14-219цс19).

Матеріали справи свідчать про те, що датою остаточного повернення кредиту згідно з умовами кредитного договору є 22 серпня 2014 року.

Розділом 6 кредитного договору передбачено, що терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 календарного дня, рахуючи з дня відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит. У випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав - протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку.

У пункті 3.1 договору поруки зазначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним зобов`язанням.

20 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого до товариства перейшло право вимоги, зокрема, за спірним кредитним договором.

Протоколом № 01/08-2018 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» перейменовано товариство на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Також, як вбачається з матеріалів справи 25 червня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») направив на адресу позичальника вимогу № 1134 про погашення заборгованості, якою повідомив про наявну суму заборгованості на момент укладення договору факторингу в розмірі 245 730,69 грн та просив на протязі 14-ти календарних днів з дня отримання даної вимоги перерахувати ці кошти. В разі невиконання даної вимоги будуть нараховані штрафні санкції.

Отже, таким чином товариством було змінено строк повернення кредиту у повному обсязі.

Порука за своєю правовою природою має додаткове (акцесорне) зобов`язання до основного (кредитного) договору та пряму залежність від його умов.

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18) та від 03 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (провадження № 14-219цс19).

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») 25 червня 2013 року направляючи відповідачу вимогу про необхідність виконання зобов`язань за кредитним договором протягом 14-ти календарних днів з дня отримання даної вимоги змінив строк виконання основного зобов`язання, при цьому товариство протягом шести місяців від зазначеної дати звернувся до суду з цим позовом, а саме 03 липня 2013 року, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення в цій частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання ОСОБА_2 на те, що справа розглянута за її відсутності, а матеріали справи не містять доказів своєчасного та належного її повідомлення про розгляд справи судом; що суд першої інстанції позбавив її процесуальної можливості надати свої заперечення та докази на їх підтвердження, перевірити розрахунок заборгованості, заявити зустрічний позов, чим порушив принцип змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, судовою колегією не приймаються, оскільки не впливають на правильність вирішення спору з огляду на таке.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно зворотні повідомлення поверталися до суду першої інстанції з поміткою «за закінченням терміну зберігання», у зв`язку з чим по справі ухвалено заочне рішення.

ОСОБА_2 реалізувала своє право на перегляд заочного рішення суду та подала відповідну заяву про перегляд заочного рішення.

Під час розгляду вказаної заяви, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 давав пояснення по суті спору, подавав свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, та заперечення проти доводів і міркувань інших учасників справи.

Крім того, представник відповідача та сам відповідач скористалися надані їм законом процесуальними правами під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а заочне рішення суду в цій частині - без змін.

Проте, як вже було зазначено вище, судова колегія не погоджується з висновком суду щодо солідарного стягнення з відповідачів судового збору, оскільки відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим судовий збір, розмір якого судом першої інстанції визначено правильно, підлягає стягненняю з відповідачів на користь позивача з кожного по 1455, 04 грн.

Тому, заочне рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішується, оскільки по суті позовних вимог заочне рішення залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2014 року в частині солідарного стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» 2910, 07 грн судового збору по 1455, 04 грн з кожного.

В іншій частині заочне рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 27 лютого 2020 року.