Провадження № 2/761/1070/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Пірак М.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представник вiдповiдача ТОВ «ГТО» Маковей О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд делюкс тур», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТО» тм «Kompas» про визнання недійсним договору, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати недійсним Договір про надання туристичних послуг №14/10-18 від 08 жовтня 2018 року та стягнути з відповідачів кошти у розмірі 40 000,00 грн. з вирахуванням підтверджених документально понесених витрат; стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що 08 жовтня 2018 року позивач уклала договір про надання туристичних послуг та на виконання його умов сплатила суму 88 000,00 грн.

Через погане самопочуття, позивач та її чоловік не здійснили поїздку та 17.10.2018 року позивач звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд делюкс тур» про неможливість здійснення поїздки та анулювання Туру. Потім 05.11.2018 року позивач звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд делюкс тур» про повернення частини сплачених коштів в сумі 40 000,00 грн. з вирахуванням фактичних витрат відповідачів, проте їй в цьому було відмовлено.

19.12.2018 року позивач звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТО» тм «Kompas» з претензією, проте відповідь не надійшла.

Позивач вважає укладений договір недійсним на тій підставі, що він містить несправедливі умови.

Також у договорі не зазначені істотні умови договору, які мають бути обов`язково зазначені, як передбачено ст.20 Закону України «Про туризм».

Так як договір є недійсним, відповідач зобов`язаний повернути сплачені позивачем кошти за вирахуванням понесених витрат.

Крім того позивач зазначає, що внаслідок дій відповідачів їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінила в сумі 10 000,00 грн.

14.06.2019 року до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТО» тм «Kompas» на заявлені вимоги в яких представник просить відмовити в задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що в даному випадку пріоритетними є вимоги Закону України «Про туризм». Згідно з вимогами діючого законодавства при виявленні бажання про розірвання договору позивач мала б в письмовому вигляді повідомити другу сторону договору та обов`язково до початку туристичної подорожі. Проте позивач до початку подорожі не зверталась із такою заявою, а тому у відповідача були відсутні законом передбачені підстави для розірвання договору та повернення сплачених коштів. Положення пункту 7.2 Договору, який як зазначає позивач є несправедливим, до неї не застосовувались, а тому зазначений пункт договору не порушив права позивача. Як зазначає представник відповідача, сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, зокрема як зазначено в рахунку від 08.10.2018 року - перелік подорожуючих осіб, готель, тип розміщення та харчування, включення послуги страхування, характеристика транспортного засобу, період подорожі, трансфер, тип номеру. Зазначений рахунок позивач сплатила, отже погодилась на вказані умови, а отже сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору про надання туристичних послуг. Також як зазначив представник відповідача, 07.05.2019 року Державною службою з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів проводилась перевірка по заяві позивача та порушень встановлено не було. Також відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди так як позивач не доводить факту спричинення їй моральної шкоди, не наводить причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та настанням такої шкоди, не обґрунтовано розмір такої шкоди.

25.06.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених в позові.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд делюкс тур» представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги не направив.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТО» тм «Kompas» в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 901 ЦК України визначає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 2 статті 903 ЦК України визначає, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 статті 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Крім того, стаття 20 Закону України «Про туризм» визначає, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору:

1) строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування;

2) характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту);

3) готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування;

4) види і способи забезпечення харчування;

5) мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв`язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи;

6) програма туристичного обслуговування;

7) види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту;

8) інші суб`єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту;

9) страховик, що здійснює обов`язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов`язаних з наданням туристичних послуг;

10) правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там;

11) вартість туристичного обслуговування і порядок оплати;

12) форма розрахунку.

Кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі:

1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків;

2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги;

3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів;

4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту;

5) домовленості сторін.

Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.

Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.

Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.

Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо:

невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста;

невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь;

невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом.

Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України "Про захист прав споживачів".

Як встановлено в судовому засіданні, 08.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд делюкс тур» (далі - Турагент), який діяв на підставі Агентського договору від імені та за дорученням Туроператора - Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТО» тм «Kompas» та ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (далі - Турист) був укладений Договір про надання туристичних послуг №14/10-18.

За умовами зазначеного Договору, Туроператор через Турагента зобов`язується відповідно до заявки Туриста на бронювання забронювати комплекс туристичних послуг, а Турист зобов`язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити їх.

Згідно з Договором позивач замовила Тур в готель Monte Carlo Sharm Resort Spa & Aqua Park 5*, Garden Room 2AD+1CHD, DBL, 20.10.2018 - 27.10.2018, Ultra All Inclusive, трансфер, страховка, авіа вартістю 88 000,00 грн.

На виконання зобов`язань за договором, ОСОБА_2 08.10.2018 року сплатила зазначену суму 88 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції.

Як встановлено судом, відповідачами належним чином були виконані зобов`язання за Договором та надані послуги в обсягах визначених договором - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали їх в повному обсязі та здійснили поїздку.

В той же час позивач зазначила, що вона через стан власного здоров`я не змогла разом з чоловіком скористатись послугами відповідачів.

Позивач звертаючись до суду з позовом зазначала, що Договір від 08.10.2018 року є недійсним. В позовних вимогах позивач, як вбачається, просила визнати недійсним договір в цілому. В той же час, в позовній заяві, як вбачається, позивач зазначала, що містяться суперечності між п.4.14 та 7.2 Договору.

Як передбачено пунктом 3.4.4 Договору, Турист має право відмовитися від замовленого Турпродукту з урахуванням наслідків, передбачених цим Договором.

Крім того, згідно з положеннями пункту 4.14 Договору, Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування Туроператору фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.

Умовами п.3.3.5 Договору Турист зобов`язується оплатити фактично понесені Туроператором/Турагентом витрати, в тому числі і штрафні санкції, у випадку відмови від даного Договору до початку поїздки.

Сторони домовились та зазначили в п.4.19 Договору, що після отримання підтвердження та всіх необхідних документів для здійснення подорожі Туристом відмова останнім від фактичного отримання послуг не позбавляє Туроператора права на отримання оплати вартості туристичних послуг згідно замовлення.

Розділ 6 договору передбачає умови компенсації за ненадані послуги.

Зокрема, п.6.4 Договору передбачає, що у випадку не використання замовлених послуг з будь-яких причин, Туроператор/Турагент не несе відповідальності за такі дії Туриста та не здійснює компенсації за неотримані послуги.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що Турист має право відмовитись від виконання даного Договору за умови оплати Туроператору (безпосередньо або через Турагента) фактично понесених ним витрат за послуги, надані до цього повідомлення, не пізніше дати початку туру. Заява про відмову Туриста від надання туристичних послуг в письмовій формі приймається Туроператором через Турагента до виконання з дня отримання такої заяви.

Умовами п.7.2 Договору передбачено сплату Туристом Туроператору через Турагента штрафу за відмову від поїздки в терміни 7-1 день до початку подорожі - в розмірі 100% загальної вартості туристичних послуг.

Як визначили сторони в договорі п.10.1 - Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до закінчення терміну Туру. В частині фінансових взаємовідносин діє до моменту повного розрахунку сторін по Договору.

Як зазначила позивач, так як вона мала погане самопочуття, вона не змогла скористатись Туром . З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2018 року ОСОБА_2 перебувала в діагностичному відділенні 12 клінічної лікарні та їй було рекомендовано: планова терапія в умовах спеціалізованого стаціонару.

Суду не було надано доказів, що після 16.10.2018 року позивач перебувала на лікуванні в умовах стаціонару.

Як зазначила позивач, вона 17.10.2018 року повідомила про анулювання туру.

Згідно з ч.1 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3 ст.651 ЦК України).

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (стаття 654 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Ануляція - зроблена Туристом через Турагента письмова відмова від замовленого та/чи придбаного в Туроператора Турпродукта чи його частини (розділ 1 Договору).

Проте матеріали справи не містять доказів що 17.10.2018 року позивач повідомила про неможливість скористатись послугами та анулювання туру. Суду не надано доказів що позивач в письмовому вигляді звернулась до відповідачів із заявою про відмову від виконання договору на туристичне обслуговування.

В той же час позивач не скористалась своїм правом, передбаченим п.4.12 Договору та не звернулась до відповідачів із проханням внести зміни в умови договору в частині кількості Туристів, які мають скористатись туристичним продуктом.

Як вбачається з переписки представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд делюкс тур» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТО» тм «Kompas» в Єгипті, яка відбувалась 19-23.10.2018 року, готель відмовився повертати кошти та виставив штраф у розмірі 100%, тому немає можливості повернути кошти.

Крім того, в період з 03.05.2019 року по 16.05.2019 року Головним управлінням держпродспоживслужби в м.Києві було проведено перевірку за зверненням ОСОБА_1 та актом від 07.05.2019 року не встановлено будь-яких порушень при наданні послуг позивачу.

Позивач в позовній заяві зазначала, що умови договору є несправедливими, проте не зазначала які саме умови договору є несправедливими.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає в частині 1 що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Частина 3 статті 18 Закону визначає, які умови договору є несправедливими.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним (ч.4 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Позивач в позовній заяві не обгрунтувала в чому умови договору несправедливі.

Не встановлено і в судовому засіданні що умови договору в цілому є несправедливими, так як в договорі забезпечено повний баланс договірних прав та обов`язків сторін Договору.

Також звертаючись до суду з позовом позивач зазначала, що в договорі не зазначені істотні умови, проте оскільки позивач не зверталась до суду з вимогами про визнання договору неукладеним, враховуючи що родина позивача скористалась послугами, свідчить про ту обставину, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Крім того, варто зауважити, що у відповідності до положень діючого законодавства, тільки укладений договір може бути визнаний недійсним за наявності законом передбачених підстав для цього.

Так як судом не встановлено підстав для визнання договору недійсним, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача сплаченої суми та відшкодування моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-83, 89, 95, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд делюкс тур», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТО» тм «Kompas» про визнання недійсним договору, відшкодування моральної шкоди- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2020 року

Суддя: Н.Г. Притула