Справа №:755/2977/20
Провадження №: 2-н/755/113/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2020 р. суддя Дніпровського районного суд м. Києва Марфіна Н. В., перевіривши виконання вимог ст.ст. 160-164 Цивільного процесуального кодексу України за заявою Житлово - будівельного кооперативу «Механізатор-2» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява Житлово - будівельного кооперативу «Механізатор-2» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя приходить до наступного.

Статтею 160 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно положення п. 1 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як убачається з поданої заяви, заявник просить суд: «видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Механізатор - 2»заборгованість по оплаті за житлово - комунальні послуги за період з 2010 року по 01 грудня 2019 року в розмірі 45910,73 грн.. та відшкодувати інфляційні втрати та 3 % річних за несвоєчасну оплату коштів, відповідно до п. 6.2.4 статуту ЖБК».

Згідно положення п. 5 ч. 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

За загальним правилом, строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України)

Таким чином, оскільки вимоги заявника перевищують строк позовної давності встановленої законом, тому суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою Житлово - будівельного кооперативу «Механізатор-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги.

За вказаних обставин, заявник має право звернутися до суду з позовом в загальному порядку.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 160, 161, 165, 166, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в:

Відмовити у видачі судового наказу Житлово - будівельного кооперативу «Механізатор-2» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцят днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: