Справа №2-949/11
Провадження №2-з/359/135/2020
УХВАЛА

14 грудня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Коробова О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

1.1. ОСОБА_1 звернувся з вказаною заявою та посилається на те, що він має намір пред`явити до Бориспільського міськрайонного суду позов про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Дудки О.С. №55395629 від 27 листопада 2020 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27 листопада 2020 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. Однак ОСОБА_2 може відчужити квартиру у власність інших осіб. Ця обставина утруднить ефективний захист прав позивача. Тому ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

1.2. Процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

2. Норми процесуального права та стала судова практика, якими керується суд при розгляді заяви.

2.1. Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюванних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

2.2. Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

2.3. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

2.4. Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

2.5. Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

2.6. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

3. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви.

3.1. Зі змісту заяви про забезпечення позову (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_1 має намір пред`явити до Бориспільського міськрайонного суду позов про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Дудки О.С. №55395629 від 27 листопада 2020 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27 листопада 2020 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. Предметом спору є квартира АДРЕСА_1 . Ця обставина свідчить про те, що обраний позивачем захід забезпечення позову повністю відповідає змісту позовних вимог, які ОСОБА_1 має намір заявити.

3.2. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №235272887 від 3 грудня 2020 року (а.с.37) вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутній запис про арештквартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 має можливість безперешкодно відчужити квартиру у власність інших осіб. Втакому випадку ОСОБА_1 буде вимушений додатково оспорювати дійсність правочину з відчуження квартири. Ця обставина свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав позивача.

3.3. Безумовно, накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 призведе до втручання держави у право ОСОБА_2 на мирне володіння його майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати квартиру. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт квартири полягає у позбавленні ОСОБА_2 можливості лише розпоряджатись цим об`єктом нерухомого майна. Відповідач зберігає за собою право користуватись та володіти ним. Це свідчить про те, що накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

3.4. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення позову допустимо накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ч.6 ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Повний текст ухвали суду складений 18 грудня 2020 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець