Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6991/19
У Х В А Л А

26 лютого 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача

адвоката Попельнюха А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді твердої грошової суми 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, а також за останні три роки 2017, 2018, 2019 - 50 % прожиткового мінімуму для дітей цього віку.

Ухвалою суду від 23.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 04.12.2019 о 12 год. 30 хв. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи (а.с. 27).

04.11.2019, на виконання вимог ст. 178 ЦПК України, представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Попельнюхом А.О. подано до суду письмовий відзив на позовну заяву та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Просить позов задовольнити частково, а саме, - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2300 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей, починаючи з 29.08.2019. В іншій частині позову просив відмовити.

04.12.2019 судове засідання по даній справі не відбулося, в зв`язку з тим, що суддя перебувала на лікарняному. Наступне судове засідання призначене на 12.02.2020 о 10 год. 00 хв.

12.02.2020 судове засідання по даній справі не відбулося, в зв`язку з тим, що суддя перебувала у відпустці. Наступне судове засідання призначене на 26.02.2020 о 08 год. 20 хв.

Між тим, 21.02.2020 до суду позивачкою ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді. Зазначено, що ухвалою судді від 23.09.2019 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Між тим, станом на 19.02.2020 у справі не відбулося жодного судового засідання, суддя постійно, зі своєї власної ініціативи, відкладає розгляд справи. Такі обставини викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді, оскільки, на її думку, суддя умисно затягує розгляд справи. До того ж, у порушення вимог закону їй не було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та повістку про виклик у судове засідання, а всю інформацію щодо руху справи вона довідується на офіційному веб-порталі судової влади. До того ж, необґрунтоване перенесення розгляду справи не може бути виправданим, її права, які порушені і потребують судового захисту досі не є поновленими, що є неприйнятним, неприпустимим, незаконним та суперечить принципу верховенства права. За таких обставин, суддя Позарецька С.М. підлягає відводу від розгляду цивільної справи № 711/6991/19.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 заяву про відвід судді Позарецької С.М. від розгляду цієї справи підтримала на підставі обґрунтування, що наведене у її заві від 21.02.2020. Категорично заперечує проти розгляду справи суддею і наполягає на задоволенні заяви про відвід. Вважає, що передача справи на розгляд іншому судді забезпечить захист її прав та інтересів.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 вказав, що на даний час розпочато розгляд справи і немає ніяких перешкод для її розгляду по суті.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Попельнюх А.О. при вирішенні питання про заявлений позивачкою відвід покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників справи, враховуючи доводи заяви про відвід судді від 21.02.2020, проаналізувавши підстави заявленого відводу, суд вважає, що обставини, які зазначені у заяві про відвід є суб`єктивними, але при цьому, суд вважає, що така заява про відвід судді підлягає до задоволення з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Так, статтею 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

За змістом ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом, десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (ч.ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України).

Судом приймається до уваги те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах верховенство права, законності, поваги до честі і гідності та рівності перед законом і судом. Основою правової та соціальної держави, якою є Україна, є діяльність її державних органів та посадових осіб, що направлені на забезпечення гарантій прав і законних інтересів учасників суспільних правовідносин з тим, щоб кожна особа в силу принципу правової визначеності усвідомлювала належні гарантії для реалізації її прав задля досягнення мети для якої їй надані такі права.

Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав і свобод особи є закріплення права на судовий захист. Крім того, право позивача на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Зокрема, принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Крім того, у ч. 1 ст. 6 Конвенції прямо зазначено, що кожен має право на розгляд справи судом, встановленим законом. Термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом.

Основними критеріями, якими керується ЄСПЛ щодо визначення органу «судом» у розумінні статті 6 Конвенції є: 1) здатність ухвалювати обов`язкові для виконання рішення; 2) обов`язкова законодавча регламентація функціонування та діяльності «суду»; 3) наявність встановленої законом функції щодо розгляду юридично значимих питань; 4) гарантованість незалежності від державної виконавчої влади та інших учасників справи.

Європейський суд з прав людини вимогливо підходить і до встановлення того, чи був суд, який розглядав справу, незалежним та чи забезпечена його безсторонність. Практика Європейського суду з прав людини, в першу чергу, - виходить з презумпції незалежності судів. Незалежність розуміється як здатність суду розглядати справу та ухвалювати рішення, не перебуваючи при цьому у будь-якій залежності від волі сторін чи органів державної влади. Принцип безсторонності передбачає відсутність у судді особистої заінтересованості у справі та спроможності виконати роль безстороннього арбітра, який вирішує справу незалежно, підпорядковуючись виключно закону.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

До того ж, враховуючи зміст п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, оскільки у особи виникли сумніви у неупередженості судді, як вони можуть виникнути і у стороннього спостерігача за обставин, що склалися, суддя підлягає відводу від участі у розгляді справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

У рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини визнав порушенням ст. 6 Конвенції незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви №76556/01 та 38779/04, рішення від 08.07.2010, п. 97).

Таким чином, суд приходить до висновку, що незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав на справедливий суд.

Враховуючи наведене вище та зважаючи на однозначну та категоричну позицію позивачки щодо незгоди розгляду даної справи суддею Позарецькою С.М., з метою сприяння захисту прав, свобод та інтересів учасників справи, задля усунення будь-яких сумнівів щодо об`єктивного і неупередженого проведення судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява про відвід підлягає до задоволення.

У разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу (ч. 1 ст. 41 ЦПК України). Отже, справу необхідно передати до канцелярії суду для визначення іншого судді.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 33, 36, 37, 40, 41, 259, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відвести від розгляду справи № 711/6991/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, - головуючого суддю Позарецьку С.М. та передати матеріали справи до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27.02.2020 року.

Головуючий: С. М. Позарецька