ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року

м.Суми

Справа №588/867/20

Номер провадження 22-ц/816/2278/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД»,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталія Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сумцова Євгена Станіславовича на ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 16 жовтня 2020 року в складі судді Линник О.С., постановлене в м. Тростянець,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 02.10.2020р. вимоги ОСОБА_1 задоволено: визнано виконавчий напис , вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. 25.09.2019, зареєстрований у реєстрі за № 907 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 32872,86 грн та 850 грн за вчинення виконавчого напису - таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання розподілу судових витрат по судовому збору і стягнуто з банку на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840грн.80 коп. та 420грн.40 коп. за подання заяви про забезпеченню позову, а всього 1261 грн 20коп.

06.10.2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сумцов Є.С. звернувся до суду із заявою, в які просив суд ухвалити додаткове рішення, яким здійснити розподіл судових витрат та покласти на акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» судові витрати в розмірі 3500,00 грн., понесені ОСОБА_1 по отриманню професійної правничої допомоги у цивільній справі № 588/867/20, а також покласти на відповідача витрати позивача зі сплати судового збору.

В ході розгляду даної цивільної справи позивач понесла судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, а також витрати по оплаті судового збору, що підтверджується наданими нею доказами, зокрема: договором про надання правової допомоги, актом приймання - передавання наданих послуг з визначенням обсягу і вартості наданих послуг, квитанціями про оплату наданої правової допомоги.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 16 жовтня 2020 року в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що хоча представник позивача і не пропустив строк для подання доказів понесення судових витрат після ухвалення рішення по суті спору, проте в судовому засіданні 02.10.2020 року та до закінчення судових дебатів, будь - яких заяв з приводу надання доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу адвоката, він як і позивачка до суду не подавали, з огляду на що, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

В апеляційній скарзі представник позивача - адвокат Сумцов Є.С., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про розподіл судових витрат задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не звернув увагу на ту обставину, що разом із позовною заявою стороною позивача було заявлено попередній розрахунок судових витрат, які позивач очікувала понести у зв`язку з розглядом справи, а саме: витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. за подання позовної заяви, 420 грн. 40 коп. за подання заяви про забезпечення позову та за отриману професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 4500 грн. 00 коп. Оскільки відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву, а розгляд справи проводився без участі сторони позивача, то фактично позивач отримав юридичні послуги на суму 3500 грн. 00 коп., що на 1000 грн. 00 коп. менше за попередньо очікувану суму. Зазначає, що так як справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, за яким судові дебати не проводяться, оскільки ним своєчасно подано заяву про розподіл судових витрат, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, то наявні встановлені законом підстави для розподілу судових витрат по наданню професійної правничої допомоги.

Від відповідача та третіх осіб відзиву, пояснень та заперечень на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі і просив задовольнити.

Представники банку та третіх осіб в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 02.10.2020 року по справі № 588/867/20 позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталія Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною 25.09.2019 та зареєстрований у реєстрі за №907 про стягнення із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 32872,86 грн. та 850,00 грн. за вчинення виконавчого напису - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто із акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. та 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а всього 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп.

Визначено, що заходи забезпечення позову, накладені за ухвалою суду 12.06.2020, продовжують діяти протягом дев`яноста днів із дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. (а.с. 106-109).

Подаючи позовну заяву до суду, позивач у зазначеній заяві зазначила орієнтовний розрахунок очікуваних нею витрат, в тому числі за отриману професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. 00 коп., яку просила суд стягнути з відповідача (а.с.5).

06.10.2020 до суду надійшла заява адвоката Сумцова Є.С., у якій він просив здійснити розподіл судових витрат в розмірі 3500грн, з доданням договору про надання правової допомоги, акту приймання - передачі наданих послуг за цим договором та три банківські квитанції про перерахування адвокату грошової суми у розмірі 3500 грн.

Договір про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та Сумцовим Є.С. укладено 05.06.2012 року (а.с. 121). Пунктом 3.1 вказаного договору визначено, що за виконання доручення клієнт зобов`язаний сплатити адвокату кошти (гонорар) в розмірі та строк визначений додатком до договору.

Додатком 1 до вказаного договору визначено, що оплата наданих за договором послуг визначається з розрахунку 300 грн. 00 коп. за 1 годину витраченого адвокатом часу на виконання наданого йому клієнтом доручення. За виконання доручення, передбаченого договором про надання правової допомоги від 05 червня 2020 року клієнт зобов`язується сплатити адвокату кошти (гонорар) в загальній сумі 3500 грн., розрахунок якої разом з обсягом наданої правової допомоги викладається в актах приймання - передачі наданих послуг (а.с. 122 зворотна сторінка).

Згідно з актом приймання - передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги від 05 червня 2020 року (а.с. 123) адвокатом було надано наступні послуги: надання консультацій щодо спору, вивчення та юридичний аналіз чинного законодавства і судової практики у сфері стягнення заборгованості на підставі вчинених нотаріусами виконавчих написів (витрачено часу 3 год. 30 хв.), узгодження правової позиції з клієнтом (витрачено часу 0,30 хв.), складання позовної заяви (3 год.) на загальну суму 2100 грн. 00 коп., ознайомлення з матеріалами справи (витрачено 0 год. 30 хв.), підготовка заяви про забезпечення позову (витрачено часу 1 год. 30 хв.), аналіз постанови Сумського апеляційного суду від 15.04.2020 року (витрачено часу 0 год. 30 хв), що вартісному вираженні становить 450 грн. 00 коп., підготовка заяви про розгляд справи без участі сторони позивача на суму 150 грн. 00 коп. (витрачено часу 0 год. 30 хв.).

Відповідно до п. 3 акту приймання - передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги від 05 червня 2020 року, загальна вартість послуг за цим договором складає 3500 грн. 00 коп.

З наданих позивачем квитанції вбачається, що останнім було сплачено на користь адвоката грошові кошти в сумі 5010 грн. 06 коп. (а.с.124).

Відмовляючи в прийнятті додаткового рішення по справі, суд першої інстанції фактично навів у мотивувальній частині ухвали підстави, за яких відмовив у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу, а саме, через те, що в судовому засіданні 02.10.2020 року та до закінчення судових дебатів, будь - яких заяв з приводу надання доказів щодо понесених таких судових витрат, він як і позивачка до суду не подавали, з огляду на що, підстави для розподілу судових витрат з відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Разом з цим, ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено виключний перелік підстав за наявності яких суд ухвалює додаткове рішення, зокрема якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як зазначено в статті 270 ЦПК України вказаний перелік обставин є підставою для ухвалення додаткового рішення, яким суд вирішуючи спір може як задовольнити вимоги, так і відмовити у їх задоволенні.

З аналізу вказаних норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що в разі наявності підстав, встановлених ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд може ухвати додаткове рішення, а в разі їх відсутності - ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи, що викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що ухвалюючи заочне рішення по справі суд першої інстанції не вирішив питання стосовно розподілу судових витрат шляхом відшкодування позивачу фактично понесених витрат судового збору, оскільки вирішуючи спір по суті, суд стягнув понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. та 420 грн. 40 коп. з банку, а тому правомірно відмовив позивачу в ухваленні додаткового рішення в частині розподілу понесених витрат по сплаті судового збору.

Разом з цим, встановивши наявність невирішеного питання про розподіл судових витрат, зокрема, понесених позивачем витрат по наданню професійної правничої допомоги, навівши в мотивувальній частині підстави за яких відмовив у задоволенні такої вимоги, суд помилково постановив ухвалу про відмову ухвалити додаткове рішення в цій частині. Тому доводи апеляційної скарги на ухвалу суду в цій частині дають підстави для її часткового скасування, але через викладені в мотивувальній частині ухвали обставини, за яких суд відмовив у задоволенні заяви, відсутні підстави для повернення справи для продовження розгляду цього питання до суду першої інстанції, оскільки місцевий суд цією ухвалою фактично по суті відмов у задоволенні заяви про розподіл понесених позивачем таких судових витрат.

Проте, вирішення питання щодо розподілу витрат по наданню професійної правничої допомоги відбувається шляхом ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення, але за обставин викладених вище, унеможливлює повторний розгляд цього питання місцевим судом, тому апеляційний суд, скасовуючи в цій частині оскаржену ухвалу, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За правилами ч. 1 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (ч.2 ст. 138 ЦПК України)

Згідно з ч. 4 ст. 138 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З аналізу вказаних норм чинного законодавства вбачається, що обов`язок сторони подати докази понесених судових витрат, в тому числі і по наданню професійної правничої допомоги або відповідну заяву до закінчення судових дебатів виникає у сторони в разі, якщо розгляд справи здійснюється в загальному позовному провадженні, оскільки при розгляді справи в спрощеному позовному провадженні судові дебати не передбачені.

Ухвалою суду від 12.06.2020 року справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи.

Відповідно протоколу судового засідання від 02.10.2020р. сторони до суду не прибули, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення по вирішенню питання про розподіл витрат на правничу допомогу з підстав того, що позивачем не було подано заяву з приводу надання доказів щодо надання доказів понесених витрат на правничу допомогу, оскільки фактично позивачем у позові було заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених нею таких судових із зазначенням їх орієнтовного розрахунку.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було встановлено, що докази понесення відповідачем таких витрат було подано в строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а тому наявні підстави для вирішення цього питання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Частиною 2 ст. 30 Закону України встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. З аналізу даної правової норми можна прийти до висновку, що гонорар адвоката може визначатися або у фіксованому розмірі або ж у вигляді погодинної оплати.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до договорів про надання послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За правилами встановленими п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі витрати по наданню професійної правничої допомоги в разі задоволення позову покладаються на відповідача.

З аналізу укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги та акту приймання - передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги від 05 червня 2020 року, колегія суддів приходить до висновку, що розмір оплати послуг з надання професійної правничої допомоги є погодинним, а не встановленим в твердій грошовій сумі.

Згідно акту приймання - передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги від 05 червня 2020 року загальна вартість послуг адвоката складає 3500 грн. Але загальна кількість годин витрачена адвокатом на надання професійної правничої допомоги становить 9 год. 30 хв. Враховуючи, що заявлено про розподіл судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3500грн., але фактично вартість наданих адвокатом послуг складає 2850 грн. 00 коп. (9 год. 30 хв. х 300 грн 00 коп), відшкодування підлягає 2850грн.

Відповідно до статей 374, 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи вищевикладене, через неправильне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та порушення норм процесуального права, на підставі п.п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат з надання професійної правничої допомоги підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового рішення про часткове задоволення заяви, а на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін ухвалу в іншій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сумцова Євгена Станіславовича задовольнити частково.

Ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 16 жовтня 2020 року в частині відмови прийняти додаткове рішення щодо розподілу судових витрат з надання професійної правничої допомоги скасувати.

Стягнути з Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати з надання професійної правничої допомоги в розмірі 2850 грн 00 коп.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова в частині скасування оскарженої ухвали набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала Тростянецького районного суду Сумської області від 16 жовтня 2020 року в частині залишення без змін після апеляційного перегляду справи касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2020 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко