ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/405/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/1994/18 Категорія: 305010900 Соколишина Л.Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» звернулось до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 листопада 2015 року між позивачем та ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № К070515 щодо автомобіля Scania, державний номерний знак НОМЕР_1 .

13 серпня 2016 року в с. Степанці по вул. Київська на автодорозі Миронівка-Канів-Софіївка близько 09 год. 40 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю указаного автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Renault, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Потерпіла сторона звернулася до ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про страхове відшкодування, у зв`язку з чим 13 лютого 2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 277 525 грн. 29 коп. на користь потерпілої сторони.

Оскільки транспортний засіб Renault, державний номерний знак НОМЕР_2 , був застрахований у HACK «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3799137, позивач звернувся до HACK «Оранта» з претензією про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

HACK «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 50 000 грн.

Позивач вважає, що відповідно до статей 993, 1191, 1187 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до нього перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, у зв`язку з чим звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 227 525 грн. 29 коп. Проте станом на 23 серпня 2018 року виплати з боку відповідача здійснено не було.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 227 525 грн. 29 коп.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 39563 грн 57 коп. страхового відшкодування в порядку регресу та судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову пропорційно до задоволених вимог в сумі 593 грн 45 коп.

Рішення обґрунтоване тим, що позивачем надано висновок експерта Ковальчука О.А. від 23 вересня 2016 року, виготовлений на замовлення позивача для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні в результаті його пошкодження при ДТП. Згідно даного висновку вартість матеріального збитку становить 280 675 грн 29 коп.

При вирішенні справи судом взято до уваги висновок експерта ОСОБА_3 від 21 листопада 2018 року, наданий відповідачем, оскільки у даному висновку експертом була визначена сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу деталей, які належать заміні. За вказаним висновком розмір матеріального збитку становить 89 563 грн 27 коп.

Зважаючи на те, що НАСК «Оранта» здійснила позивачу виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 50000 грн, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що становить 39 563 грн 27 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2019 року та постановити нове рішення,яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У апеляційній скарзі вказує, що судом не було взято до уваги висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25 листопада 2019 року у справі № 761/41395/16-ц, згідно якого, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Скаржник вказує, що розмір фактично понесених позивачем витрат на ремонт застрахованого автомобіля становив 277 525 грн 29 коп, що підтверджується належними доказами.

Також зазначає, що доводи відповідача про те, що його не було викликано для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу, не є обґрунтованими, оскільки відповідач не навів об`єктивного підтвердження того, що відсутність його та/або його представника під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у звіті № 69 від 23 вересня 2016 року про оцінку транспортного засобу розрахунків щодо визначення вартості відновлювального ремонту зазначеного автомобіля. Наведені посилання, на думку скаржника, носять характер припущень, що не можуть бути оцінені та враховані судом.

Крім того, скаржник вказує, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

03 березня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 , який просить відмовити в розгляді апеляційної скарги та залишити рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2019 року без змін.

У відзиві вказує, що до позовної заяви позивачем не додано договір добровільного страхування транспортного засобу № К070515 від 24 листопада 2015 року, укладений із ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів»; додатки № 1 та № 2 до Договору - Заява на страхування транспортного засобу та Акт огляду транспортного засобу та фотографії застрахованого транспортного засобу; правила та умови страхування, з якими на момент підписання договору страхування був ознайомлений страхувальник; заява на отримання належного страхового відшкодування; докази, які б свідчили про те, що позивач провів перерахунок страхового відшкодування ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» (копія платіжного доручення); звіт № 70 «Про оцінку транспортного засобу», який був доданий до претензії про виплату страхового відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта».

Зазначає, що відповідача не було повідомлено про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, чим порушене законне право відповідача на участь в експертному дослідженні та пересвідченні у реальності завданих збитків.

Посилаючись на ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач вказує, що не згідний із проведеним на замовлення позивача висновком експерта про вартість завданих збитків без врахування коефіцієнту фізичного зносу.

10 березня 2020 року Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" подало відповідь на відзив, в якому з посиланням на висновки Верховного Суду вказує, що оскільки розмір фактично понесених позивачем витрат на ремонт застрахованого автомобіля становить 277 525,29 грн., що підтверджується належними документами, відповідач повинен сплатити позивачу різницю між фактично понесеними витратами і страховим відшкодуванням, тобто 227525,29 грн.

Також зазначає, що відповідач суперечить собі, оскільки використовує виконаний на замовлення скаржника протокол огляду пошкодженого транспортного засобу для виконання висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження № 0106/18 від 21.11.2018 року, що свідчить про те, що сам відповідач погоджується із пошкодженнями, зазначеними у вказаному протоколі огляді, чим сам спростовує свої заперечення.

Заслухавши учасників процесу, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом встановлено, що 24 листопада 2015 року між ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» та ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" укладено договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № НОМЕР_3 щодо автомобіля Scania Р380, державний номерний знак НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 44-45) .

Пунктом 17.6 Договору визначено, що виплата страхового відшкодування здійснюється без врахування зносу запасних частин та деталей по ТЗ до одного року експлуатації, якщо інше не передбачено п. 17.1 цього Договору.

Відповідно до пункту 17.1 передбачена виплата страхового відшкодування без вирахування експлуатаційної зношеності запасних частин і деталей, що підлягають заміні.

13 серпня 2016 року в с. Степанці по вул. Київська на автодорозі Миронівка-Канів-Софіївка близько 09 год. 40 хв. Сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Scania Р380, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Renault, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 вересня 2016 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, за те, що він 13 серпня 2016 року о 09 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом Рено, державний номерний знак НОМЕР_2 , по а/д Миронівка-Канів-Софіївка в с. Степанці, вул. Київська, під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом Scania Р380, державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху (т. 1 а.с. 48-49).

16 серпня 2016 року ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів», як страхувальником на підставі договору страхування (КАСКО) № 06/02-40К-0070515 від 08 грудня 2015 року було складено повідомлення про страховий випадок (т. 1 а.с. 50-51).

Відповідно до полісу № АЕ3799137 транспортний засіб Renault Кangoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на 13 серпня 2016 року був застрахований у ПАТ «HACK «Оранта» (т. 1 а.с. 55).

Згідно зі Звітом № 69 про оцінку транспортного засобу сідельного тягача Sсania моделі Р380, державний номерний знак НОМЕР_1 , від 23 вересня 2016 року, складеного приватним підприємством "Експерт-Сервіс-Плюс" на замовлення ПрАТ УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", вартість матеріального збитку без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні в результаті пошкодження автомобіля при ДТП становить 280675,29 грн (т. 1 а.с. 57-70).

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування до справи №20 від 02 лютого 2017 року на підставі звіту № 69 від 23 вересня 2016 року ПП «Експерт-Сервіс-Плюс» вартість матеріального збитку згідно з умовами договору страхування становить 280675 грн. 29 коп. Суму страхового відшкодування було зменшено з урахуванням безумовної франшизи у розмірі 3150 грн., а тому остаточна сума до сплати страхувальнику склала 277525 грн. 29 коп. (т. 1 а.с. 88).

13 лютого 2017 року ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" виплатило ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів " страхове відшкодування в сумі 277 525,29 грн, що підтверджується копією платіжного доручення від 13 лютого 2017 року (т. 1 а.с. 89).

23 лютого 2017 року позивач звернувся до НАСК «Оранта» із заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування № 20, в якій зазначив, що ним сплачено постраждалій у ДТП стороні страхове відшкодування у розмірі 277525 грн. 29 коп., оскільки за комплексним договором добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків (НВ) № 06/02-40К-0070515 від 08 грудня 2015 року транспортний засіб останньої застрахований у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, (яка є відповідачем у справі), застрахована у НАСК «Оранта», просив здійснити відшкодування шкоди (в порядку регресу) в розмірі 277525 грн. 29 коп. (т. 1 а.с. 56).

04 квітня 2018 року ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулось до відповідача ОСОБА_1 із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу у зв`язку з тим, що за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3799137, автомобіль, яким він керував під час ДТП був застрахований у HACK «Оранта», та останнім було здійснено позивачу виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 50000 грн., позивач набув право вимоги до відповідача, як особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків та просив відповідача перерахувати на свій рахунок 227525 грн. 29 коп. (т. 1 а.с. 90-91).

Відповідач ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції надав Висновок судового експерта Кипи С.М. за результатами експертного автотоварознавчого дослідження № 0106/18 від 21 листопада 2018 року, проведеного та складеного на замовлення відповідача, згідно якого вартість матеріальних збитків, заподіяних при ДТП власнику автомобіля Scania Р380, реєстраційний номер НОМЕР_4 , станом на 13.08.2016 року становить 89563,27 грн (а.с. 121-124). При цьому, експертом визначено, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 261 593,60 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових становить 89563,27 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", суд першої інстанції взяв до уваги розмір матеріального збитку, визначеного експертом ОСОБА_3 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 89 563,27 грн. та керувався при цьому положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Проте, такий висновок суду першої інстанції є помилковим.

Частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування" передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком згідно зі статтею 8 Закону України "Про страхування" є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України "Про страхування" до обов`язків страховика, зокрема, належить виплата страхового відшкодування при настанні страхового випадку у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнач страхувальник.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі (ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів ") у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (НАСК "Оранта") за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним із відповідачем ОСОБА_1 , також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з тим, що договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеним між НАСК "Оранта" та ОСОБА_1 було визначено ліміт відповідальності страховика у розмірі 50000 грн, вказаний страховик сплатив 50000 грн позивачу, що відповідає вимогам Закону України "Про обов`язковестрахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ".

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок, підтриманий Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Враховуючи наведене, оскільки страховиком ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів " - ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" було здійснено страхове відшкодування потерпілій особі в сумі 277525,29 грн, до страховика перейшло право вимоги до особи, винної у завданні шкоди майну ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів " - Кіпотя Г.С. в порядку статті 1194 ЦК України.

Разом з тим, оскільки страховик ОСОБА_4 - НАСК "Оранта" відшкодував ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" завдану відповідачем шкоду в межах ліміту, визначеного договором про обов`язкову цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, - 50000 грн, ОСОБА_4 повинен сплатити позивачу різницю між розміром фактично завданої шкоди (матеріальним збитком без врахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, сплаченим НАСК "Оранта".

Висновок суду першої інстанції про те, що розмір відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 , слід розраховувати виходячи із вартості матеріального збитку, визначеного з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, є помилковим.

Так, статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Однак положення вказаних статей стосуються страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у даному випадку НАСК "Оранта", а не особи, якою завдано шкоду майну ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів" - ОСОБА_1 .

Посилання відповідача на те, що до позовної заяви позивачем не додано докази, які б свідчили про те, що позивач провів перерахунок страхового відшкодування ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів», спростовуються копією платіжного доручення від 13 лютого 2017 року, яке міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 89).

Твердження ОСОБА_4 про те, що йогоне було повідомлено про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, чим порушене його право на участь в експертному дослідженні та пересвідченні у реальності завданих збитків, не спростовують висновки експерта при визначенні вартості завданого збитку. Крім того, у висновку експертного дослідження від 21 листопада 2018 року, наданого відповідачем, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу майже співпадає з розміром, визначеним у Звіті від 23 вересня 2016 року - 261593,60 грн та 280675,29 грн відповідно.

За таких обставин, позовні вимоги ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" є обґрунтованими та доведеними відповідними доказами, тому вони підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції було прийнято рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та стягнення з відповідача на користь останнього завданих збитків в розмірі 227525 грн 29 коп.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3412,88 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 5119,32 грн., а всього 8532,2 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - скасувати.

Прийняти у справі нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 227 525 гривень 29 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судові витрати в сумі 8532 гривні 20 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених цивільним процесуальним законом, відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень».

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови складений 15 квітня 2020 року