Справа № 524/205/20
Провадження №2/524/1155/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Вінтоняк Н.Д.,
за участю секретаря судового засідання Воблікової І.О.,
представника позивача Радченка С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування за матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування за матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позову зазначав, що 14.06.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 3302-14 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та автомобіля ВАЗ 211440, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким управляв позивач. У результаті ДТП автомобіль ВАЗ 211440 отримав механічні пошкодження.
Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.07.2019 року водія ОСОБА_3 визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ГАЗ 3302-14 СПГ була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» згідно полісу №АМ/8663071 від 14.12.2018 року.
Позивач вказує, що керував транспортним засобом ВАЗ 211440 за довіреністю, виданою власником автомобіля ОСОБА_2 та посвідченою приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С. Згідно з вказаною довіреністю він має право на отримання страхового відшкодування за шкоду, завдану транспортному засобу.
Ухвалою суду від 20 січня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
У підготовчому судовому засіданні судом задоволено клопотання представника позивача про виклик у судове засідання як спеціаліста ОСОБА_7 для надання роз`яснень з приводу складеного ним висновку експертного автотоварознавчого дослідження.
Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду.
Позивач у судове засідання не з`явився, його інтереси в суді представляв ОСОБА_9 ., який у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві, просив задовольнити.
Представник відповідача просив справу розглядати у відсутність представника, подав відзив, в якому визнав позов в частині стягнення страхового відшкодування на корить позивача у сумі 4850,51 грн. (а.с. 78-79).
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність , проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 77).
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини неявки не повідомив.
У судовому засіданні викликаний в якості спеціаліста судовий експерт ОСОБА_7 надав пояснення з приводу складеного ним 09.09.2019 року висновку автотоварознавчого дослідження №151, а саме стосовно вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 211440. ОСОБА_7 пояснив, що ним двічі особисто здійснювався огляд пошкодженого транспортного засобу на предмет виявлення явних та скритих пошкоджень на відміну від експерта, залученого відповідачем, який провів дослідження, не оглядаючи автомобіль, а відтак не врахував усі наявні пошкодження, а саме: пошкодження правого та лівого заднього лонжерону, арки правої внутрішньої, кронштейну верхнього бампера переднього тощо. До того ж, на думку ОСОБА_7 , у звіті занижено кількість годин, необхідних для відновлення транспортного засобу, а також неправильно визначено вартість робіт, так як в основу розрахунку покладено ціну за 1 годину роботи -180 грн., що відповідно до Бюлетеня товарознавця діє в Кіровоградській області, а у Полтавській області, де буде проводитися ремонт автомобілю, ціна за 1 годину ремонтних робіт складає 280 грн., а малярських (фарбування) 330 грн.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, спеціаліста Сумцова С.С., дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Судом встановлено, що 14.06.2019 року сталася ДТП за участю транспортних засобів ГАЗ 3302-14 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та ВАЗ 211440, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач.
Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.07.2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 8).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХН 058372 автомобіль ВАЗ 211440, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 9).
Відповідно до довіреності від 06.06.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С., ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатись автомобілем ВАЗ 211440, державний номерний знак НОМЕР_2 , крім того, керувати, користуватися автомобілем, а також отримувати страхове відшкодування (а.с. 10).
Отже, ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди 14.06.2019 року правомірно володів транспортним засобом ВАЗ 211440, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Як вбачається з полісу №АМ/8663071 від 14.12.2018 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на забезпечений транспортний засіб ГАЗ 3302-14 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ«Страхова компанія «Український страховий стандарт», строк дії договору з 14.12. 2018 р. по 13.12. 2019 р. Умовами цього полісу встановлено ліміт відповідальності страховика за заподіяну майну шкоду в розмірі 100 тис. грн. та франшиза в розмірі 500 грн. (а.с.11).
В ході судового розгляду встановлено, що автомобіль ВАЗ 211440 під керуванням позивача, внаслідок ДТП отримав механічні ушкодження.
25 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив перерахувати грошові кошти на рахунок СТО ФОП ОСОБА_10 (а.с.12).
В ході судового розгляду суд прийшов до висновку, що між сторонами склалися правовідносини з приводу виплати страхового відшкодування через завдання шкоди позивачеві внаслідок ДТП. Право позивача на отримання страхового відшкодування відповідачем не оспорюється, про що свідчить часткове визнання позову. Спірним є питання розміру відшкодування, так як сума страхової виплати сторонами узгоджена не була.
Віповідно до вимог ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Норми статей 1166, 1188 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначене презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
Згідно зі статями 7, 8 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Cтрахова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із пунктом 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Як передбачено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, відповідно до звіту було визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, а у висновку вказано про вартість матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу. Разом з тим, вбачається, що по суті і у звіті, і у висновку було визначено саме вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, що підлягає відшкодуванню у разі настанні страхового випадку, за однаковою формулою (вартість ремонтно-відновлювальних робіт + вартість необхідних для ремонту матеріалів + вартість складових автомобіля, що підлягають заміні *(1-коефіцієнт фізичного зносу), коефіцієнт втрати товарної вартості КТЗ внаслідок ремонтних робіт у даному випадку не розраховувався. Різниця у визначеній сумі виникла внаслідок різного визначення експертами вартості робіт та кількості годин, необхідних для здійснення ремонту транспортного засобу.
Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Методики в редакції, чинній на момент проведення дослідження, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.
Даний висновок було спростовано висновком експертного автотоварознавчого дослідження №151, складеного 09.09.2019 року ОСОБА_7 , а відтак, суд при визначенні суми відшкодування бере до уваги розрахунок вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, наведений в ньому.
Відповідач ПрАТ «СК«Український страховий стандарт» не надавав доказів на спростування даного висновку. Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Отже, сторони не обмежені в своїх правах у проведенні експертиз на їх замовлення.
При цьому, суд констатує, що автотоварознавча експертиза не входить до переліку обов`язкових, які призначаються судом у відповідності до ст. 105 ЦПК України. Відповідач не скористався своїм правом щодо заявлення клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.
Виходячи з наведених обставин, які не були спростовані відповідачем належними і допустимими доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення від 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268); а сума гонорару, яка визначена між адвокатом та клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. згідно квитанції №ПН2258058 від 14.01.2020 року (а.с. 1).
Крім того, витрати на проведення автотехнічного дослідження, виконаного на замовлення ОСОБА_2 , склали 1200 грн. (а.с. 133), а відтак позивач, відповідно до виданої на його ім`я довіреності від 06.06.2019 року, має право на отримання зазначених коштів.
Положеннями статті 137 ЦПК України, передбачений порядок відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Цей Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
За змістом положень частини першої статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.
Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Надання адвокатом Радченком С.О. позивачу адвокатських послуг під час розгляду справи підтверджується наявними у матеріалах справи документами, зокрема договором про надання правової допомоги від 10.01.2020 року (а.с. 129).
У додатковій угоді від 10 січня 2020 року № 1 до договору про надання правової допомоги визначено назву та вартість послуг, наданих адвокатом на загальну суму 8000 грн. (а.с. 131). На підтвердження оплати послуг на правову допомогу позивач надав квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 10.01. 2020 року на суму 4000 грн. та від 21.02.2020 року на суму 4000 грн. (а.с. 132).
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката позивачу, суд враховує, що адвокатом було надано консультацію з правових питань, складено та направлено до суду позовну заяву, клопотання, пов`язані з розглядом справи, відповідь на відзив, адвокат брав участь у судових засіданнях , а відтак суд вважає обґрунтованими та доведеними витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн.
Керуючись 3аконами України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «Про страхування», ст.ст. 22,979,988,1166,1188 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт», , юридична адреса: 04073, м. Київ, провул. Балтійський, буд. 20.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2020 року.

Головуючий суддя: Н.Д. Вінтоняк