Справа № 720/2361/19
Провадження № 2/720/136/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Скриндіца С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Новоселицької міської ради об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що його батьки померли, батько ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а мати ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , після їх смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивач прийняв своєчасно як спадкоємець за законом першої черги. Однак, оскільки при житті спадкодавці не отримали правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування.

Представники позивача надіслали на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали та просили розглянути справу у їх відсутності та відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача Новоселицької міської ради об`єднаної територіальної громади звернулися до суду із заявами, в яких позов визнали та просили розглянути справу у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що по АДРЕСА_1 розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку літера «А» та господарських споруд, яке було побудовано подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в 1990 році на відведеній йому земельній ділянці.

Відповідно до записів погосподарської книги Маршинецької сільської ради дане домоволодіння відносилося до категорії робочих дворів.

Станом на 1990 рік згідно діючого на той час законодавства не потрібно було реєструвати житловий будинок у сільській місцевості в органах БТІ.

Так, порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 1З грудня 1995 року.

Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

- документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

- виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що вказане домоволодіння побудовано подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі.

Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції 1969 року, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Отже за змістом вищевказаних норм закону, кожна річ, набута за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, крім окремих речей кожного з подружжя.

Зважаючи на те, що спірне домоволодіння було побудовано на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстровано в сільській раді за ОСОБА_3 на час коли останній перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , то домоволодіння вважається їх спільним майном та з того часу вони стали його співвласниками в рівних частках, тобто по 1/2 частці на кожного з них.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкодавець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 своєчасно прийняв як спадкоємець по закону 1 черги його син ОСОБА_1 , звернувшись в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідною заявою до нотаріуса, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 ..

Спадкоємці 1 черги за законом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовились в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини

З довідки № 1/1203 від 16 грудня 2019 року виданої Новоселицькою міською радою Чернівецької області вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований в домоволодінні, яке розташовано по АДРЕСА_1 на момент відкриття спадщини, однак фактично не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 ..

Вказане також підтверджується надісланою ОСОБА_2 на адресу суду заявою. А тому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 формально був зареєстрований у спадковому домоволодінні, фактично там постійно із спадкодавцем не проживав, а тому спадщину не прийняв.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння.

Позивач спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв своєчасно як спадкоємець за законом 1 черги, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

В цей же термін ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовились.

Однак, у зв`язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом 1 черги після смерті своїх батьків та своєчасно прийняв спадщину, інші спадкоємці спадщину не прийняли, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв`язку із чим позов слід задовольнити та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування.

На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літера «А», загальною площею 70,50 кв.м., житловою площею 57,70 кв.м., літньої кухні літера «Б», майстерні літера «В», вбиральні літера «Г», навісу літера «Д», огорожі № 1-3, а саме 1/2 частку в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 та на 1/2 частку в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ляху Г.О.