ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2166/19Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/212/20 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Кременецького районного суду від 02 грудня 2019 року (головуючий суддя Мочальська В.М., повний текст рішення складено 02 грудня 2019 року) у цивільній справі № 601/2166/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року АТКБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 12716,63 грн., з яких: 206,83 грн. - заборгованість за кредитом; 11228,06 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована чвакстина); 581,764 грн. - штраф (процентна складова).

Позовна заява мотивована тим, що 13 квітня 2011 року між АТКБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує, у зв`язку з чим позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Кременецького районного суду від 02 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 квітня 2011 року в розмірі 206 (двісті шість) 83 (вісімдеся три) копійки та 1921,00 (одну тисячу шістсот гривень) 00 копійок сплаченого судового збору. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТКБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків та задовольнити вимоги банку у цій частині. Стягнути з відповідача судові витрати. Апеляційна скарга мотивована тим, що під час підписання анкети-заяви ОСОБА_2 ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, щодо умов кредитування. Таким чином, вона приєдналася до запропонованої Банком пропозиції. Отже, відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодився з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору. Приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, не з`явилися, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів, що долучені до позовної заяви є саме тим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, які розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що 13 квітня 2011 між ПАТКБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТКБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 800,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 11).

У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 30 вересня 2019 становить 12716,63 грн. і складається із: 206,83 грн. - заборгованість за кредитом; 11228,06 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 581,74 грн. - штраф (процентна складова).

Розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами у анкеті-заяві ОСОБА_2 не зазначено.

У Тарифах обслуговування кредитних карт Універсальна та Умов та правил надання банківських послуг, відсутня відмітка про ознайомлення ОСОБА_2 із їх умовами.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із статтею 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок надавати послуги, в т.ч. банківське обслуговування кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім осіб, яким закон надає пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договори приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Саме банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші і споживач послуг банку лише приєднався до них, про що свідчить його підпис на тексті вказаного договору (Статті 633, 634 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позивачем суду не надано письмових доказів, із підписом відповідача, про розмір тарифів за кредитним договором та строк чинності договору про надання банківських послуг.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, які були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених вимог закону, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що оскільки позивачем не доведено, що долучені до позовної заяви є саме тим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, які розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також , що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, правильно стягнув лише заборгованість за кредитом в сумі 206.83 грн.

Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03.07.2019 року.

Колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги стосовно стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, оскільки їх розмір при укладанні кредитного договору сторонами не узгоджений.

Як видно з тексту анкети-заяви від 13 квітня 2011 року, яка підписана позичальником, в ній відсутні відомості щодо погодженого розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами (а.с.11), тому застосувати до кредитних правовідносин відсоткову ставку по договору, колегія суддів вважає неприпустимим, а доводи апеляційної скарги в цій частині неприйнятними.

Надані позивачем витяг Умов та правил не містить підпису боржника (позичальника), що виключає факт доведеності обізнаності та погодження позичальника із умовами кредитування відсоткової ставкою, що виключає її застосування.

Даний висновок колегії суддів узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, відступати від якого колегія суддів підстав не заходить та вважає, що він вірно застосований судом першої інстанції.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав його скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді