Справа №442/5282/19
Провадження №2/442/136/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

за участю позивача : ОСОБА_1

за участю позивача : ОСОБА_2

за участю представника позивача - адвокат Кравець А.О.

за участю представника відповідача - адвокат Галишин А.В.

за участю відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобич цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника,-

в с т а н о в и в :

Позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в Дрогобицький міськрайонний суд із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Свій позов обгрунтовує тим, що Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 лютого 2018 року у кримінальній справі №442/6660/15-к - ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та застосовано примусові заходи медичного характеру. Вони, позивачі по справі, у вказаному вище кримінальному провадженні №0001407 від 09.07.2015 року визнані потерпілими. Кримінальним правопорушенням понесли витрати на поховання та придбання і спорудження надгробного пам`ятника ОСОБА_5 в розмірі 31 401 грн. 86 коп. ОСОБА_4 являється повнолітнім, хоча і інвалідом II групи з дитинства та отримує пенсію по інвалідності, не визнаний в судовому порядку недієздатним, а відтак несе відповідальність за вчинене. Враховуючи те, що ні відповідач ні його родичі у добровільному порядку не відшкодували додаткові витрати, які вони понесли після вчинення кримінального правопорушення, а тому у них виникла необхідність звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просять позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кравець А.О. підтримав заявлені позовні вимоги своїх довірителів, зазначив, що згідно ч.1 ст.1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала та відповідно до ч.5 ст.37 ЦПК України, особа цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно несе відповідальність за порушення нею договору, укладеного за згодою піклувальника, та за шкоду, що завдана нею іншій особі. Вважає, що відповідачі повинні відшкодувати потерпілим матеріальну шкоду у вигляді витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги заперечила, пославшись на обставини, викладені у письмовому відзиві, просить в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити

Представник відповідача - адвокат Галишин А.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги заперечив, пославшись на обставини, викладені в письмовому відзиві, просить справу про стягнення витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника з відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_3 провадження закрити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги слід задоволити.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України, передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з ч.1 ст.1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язан відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується, а тому відповідачі зобов`язані відшкодувати потерпілим матеріальну шкоду у вигляді витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Судом встановлено, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 01.02.2018р., до ОСОБА_4 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

В судовому засіданні не оспорюється той факт, що ОСОБА_4 вчинив вказане вище суспільно-небезпечне діяння та в його діях є ознаки злочину, передбачені ч.1 ст.115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та згідно висновку судово-психіатричної експертизи №146 від 20.07.2015р., ОСОБА_4 у період інкримінованого йому діяння страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії; за своїм психічним станом в період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними.

Порядок відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, врегульований ст.1186 ЦК України, згідно частини першої якої шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.1186 ЦК України, якщо шкоду було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Правила цієї норми передбачають вимоги, яким повинні відповідати такі особи на момент завдання шкоди: а) бути повнолітніми; б) проживати разом з цією особою; в) знати про її психічний розлад або недоумство.

Не оспорюється той факт, що відповідач ОСОБА_4 постійно проживав разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 , останній було відомо про його психічний розлад, але не було вжито заходів щодо надання своєму синові психіатричної допомоги у встановленому законом порядку, не вчиняла дій щодо належного контролю за його поведінкою, тощо. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди, заподіяної відповідачем ОСОБА_4 та його матір`ю ОСОБА_3 - відповідачами у справі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що хоча ОСОБА_4 і будучи інвалідом 2-ї групи з дитинства та з 01.12.2016р. перебуває на обліку як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства 2 групи, що підтверджується довідкою за №1522ч від 02.12.2019р., виданої Правобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради, станом на час вчинення кримінального правопорушення в судовому порядку не був визнаний обмежено дієздатним чи недієздатним, а відтак оскільки ОСОБА_4 має самостійний дохід у вигляді пенсії по інвалідності, а також враховуючи тяжке матеріальне становище позивачів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з ОСОБА_4 на користь позивачів спричиненої шкоди.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі, майну громадянина або заподіяну майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Аналізуючи викладене та оцінюючи здобуті в судовому засіданні належні та допустимі докази в їх сукупності, зокрема наявність заподіяної шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1186 ЦК України, суд, -

ухвалив :

Позов задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , проживаючої в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , перебуває у Державному закладі Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ УКраїни ( 49006, м.Дніпро, вул.Надії Олексєнко, 84) на користь ОСОБА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 ( ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 , проживаючої в АДРЕСА_2 , ( ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, в розмірі 31401 ( тридцять одну тисячу чотириста одну грн.) 86 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати в дохід держави в розмірі 840,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 02.03.2020р.

Сторони у справі:

Позивач : ОСОБА_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 .

Позивач : ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 .

Відповідач : ОСОБА_4 , перебуває у Державному закладі Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ УКраїни ( 49006, м.Дніпро, вул.Надії Олексєнко, 84), ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 .

Відповідач : ОСОБА_3 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .

Суддя