П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про ухвалення додаткового рішення

19 лютого 2020року м. Київ

Справа № 760/9809/16-ц

Провадження № 22-з/824/203/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Левенця Б.Б.

секретар Гулієв М.Д.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Новак Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частини будинку в натурі та припинення спільної часткової власності,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частини будинку, горища та підвалу в натурі та припинення спільної часткової власності на будинок відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта.

8 листопада 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи разом з матеріалами даної цивільної справи.

11 листопада 2019 року ухвалою Київського апеляційного суду поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Припининено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом його поділу в натурі.

Виділено у власність ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі, як окреме індивідуально визначене нерухоме майно - приміщення будинку (квартира № 2 ), загальною площею 58,6 кв.м, що складається з: коридору 2-1 площею 7,5 кв.м, коридору 2-2 площею 6,4 кв.м, житлової кімнати 2-3 площею 12,5 кв.м, житлової кімнати 2-4 площею 9,8 кв.м, житлової кімнати 2-5 площею 11,3 кв.м, кухні 2-6 площею 6,5 кв.м, санвузлу 2-7 площею 3,5 кв.м, кладової 2-8 площею 1,7 кв.м.

Виділено у власність ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі, як окреме індивідуально визначене нерухоме майно - приміщення будинку (квартира № 1 ), загальною площею 59,40 кв.м, що складається з: коридору 1-1 площею 5,7 кв.м, коридору 1-2 площею 5,2 кв.м, санвузлу 1-3 площею 3,9 кв.м, коридору 1-4 площею 4,2 кв.м, кухні 1-5 площею 9,1 кв.м, кладової 1-6 площею 0,7 кв.м, житлової кімнати 1-7 площею 18,3 кв.м, житлової кімнати 1-8 площею 12,3 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17 225 грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

03 лютого 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява адвоката Новак Н.Ю. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Подана заява обґрунтована тим, що судом при ухваленні рішення у справі, не були вирішені заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги щодо виділення в натурі у її власність сараю літ «Б», вбиральні літ. «В» та тих частин підвалу та горища, які знаходяться над та під відповідними приміщеннями, якими вона користується. Також залишилось не вирішеним питання про стягнення з ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 17 000 грн., понесених ОСОБА_1 у зв`язку із залученням спеціаліста.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року питання про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_1. та її адвокат Новак Н.Ю. підтримали подану заяву та просили ухвалити у справі додаткове рішення.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду питання щодо ухвалення у справі додаткового рішення була повідомлена належним чином.

Суд ухвалив розглядати питання щодо ухвалення додаткового рішення у відсутність відповідача, оскільки за змістом ч. 4 ст. 270 ЦПК України не прибуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання , не перешкоджає розгляду даного питання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її адвоката Новак Н.Ю., дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви Новак Н.Ю. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно частини 1 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Як убачається із матеріалів справи, 28 січня 2020 року судом апеляційної інстанції було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення.

28 січня 2020 року в судових дебатах ОСОБА_1 було заявлено про відшкодування витрат, пов`язаних із залученням експерта, у розмірі 17 000 грн, з яких: 7000 грн - вартість виготовлення висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, 10 000 грн - проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Однак, при ухваленні рішення у справі судом апеляційної інстанції не було вирішено питання щодо відшкодування понесених витрат, пов`язаних із залучення спеціаліста, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження даного факту.

Докази на підтвердження понесення позивачем таких витрат були подані до суду у п`ятиденний строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, разом із заявою про ухвалення додаткового рішення (т. 3 а.с. 5-9).

Відповідно до рахунків-фактур та квитанцій № 0.0.1.1 від 08.05.2018 року та № 0.0.9.1 від 25.06.2019 року (т. 3 а.с. 5-9), долучених до заяви про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_1 було сплачено 7 000 грн відповідно до договору доручення від 08.05.2018 року щодо організації замовлення та складення висновку щодо технічної можливості поділу об`єктів нерухомого майна та 10 000 грн за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

За таких підстав, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідачки на користь позивачки на відшкодування судових витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста та проведення експертизи, 17 000 грн.

Щодо вимоги про ухвалення додаткового рішення в частині заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про виділення їй в натурі сараю літ. «Б», вбиральні літ. «В.» та відповідних частин підвалу та горища, які знаходяться над та під належними їй на праві власності, приміщеннями, колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду міста Києва від 28 квітня 2001 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_5 Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 : з точки «А», яка розділяє межу по вул. Ново-Польова на 17,7 м злів і 2,6 м зправа, паралельно правої межі ділянки в точку «Б» 12,7 м; з точки «Б» перпендикулярно до стіни будинку в точку «Б1» 7,2 м; з точки «Б1» по лінії розподілу будинку в точку «Л» з точки «Л» під кутом 45 градусів в точку «Б1» 1,4 м; з точки «Б1» паралельно стіни будинку в точку «М1» 8,1 м; з точки «М1» праворуч та паралельно стіни в точку «К1» 5,0 м; з точки «К1» паралельної лівої межі ділянки в точку «І», яка розділяє тильну межу ділянки на 6,6 м зліва і 13,55 м зправа 15,7 м.

Виділено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ділянку загального користування площею 75,2 в межах: з точки «А», яка розділяє межу по вул. Ново-Польова на 17,7 м зліва і 2,6 м зправа, паралельно правої межі ділянки в точку «І» 17,15 м; з точки «І» ліворуч та перпендикулярно до стіни будинку в точку «Д» 4,9 м; з точки «Д» вздовж стіни будинку в точку «Л», з точки «Л» під кутом 45 градусів в точку «Б1» 1,4 м; з точки «Б1» паралельно стіни будинку та на відстані 1,0 м в точку «И»; з точки «И» праворуч та перпендикулярно до правої межі ділянки в точку «С» 6,5 м;/ Точка «С» розподіляє праву межу ділянки на 19,65 м зліва і 16,15 м. зправа/.

ОСОБА_5 виділено у власність гараж «І» вартістю 4284,60 грн, що на 4284,60 грн. - 3197,50 грн. = 1087,10 грн. більше за ідеальну частку.

ОСОБА_6 виділено у власність сарай «Б» вартістю 1690,40 грн та вбиральню вартістю 420 грн, а встого на суму 2110,40 грн, що на 3197,50 грн - 2110,40 грн = 1087,10 грн менше за ідеальну частку.

Отже, вказаним рішенням, окрім порядку користування земельною ділянкою, проведено і розподіл надвірних споруд.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові в повному обсязі також посилався на зазначене рішення.

Адвокат Новак Н.Ю. в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні, обґрунтовуючи подану заяву про ухвалення додаткового рішення, вказувала, що оригінал даного рішення відсутній.

Однак, такі твердження представника позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме, супровідним листом Солом`янського районного суду м. Києва від 19.03.2018 року, підписаним заступником голови суду С.В. Корбенко, про видачу наручно копії рішення у цивільній справі № 2-276-1/01 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою та належним чином завіреною копією рішення Жовтневого районного суду міста Києва від 28 квітня 2001 року (т. 2 а.с. 220-223).

Оскільки рішенням Жовтневого районного суду міста Києва від 28 квітня 2001 року, яке набрало законної сили, вирішено питання виділу надвірних споруд, в задоволенні заяви адвоката Новак Н.Ю. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо таких позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового рішення в частині позовних вимог про виділення ОСОБА_1 тих частин підвалу та горища, що знаходяться над та під відповідними приміщеннями, колегія суддів виходить із наступного.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У даній категорії справ належним доказом, який би підтвердив чи спростував факт щодо можливості виділу частини спірного домоволодіння в натурі, зокрема, є висновок будівельно-технічної експертизи.

ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої вимоги, просила суд апеляційної інстанції призначити у справі судову-будівельну експертизу.

05 червня 2019 року ухвалою Київського апеляційного суду задоволено клопотання адвоката Новак Н.Ю. в інтересах ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1) Чи можливий з технічної точки зору та з врахуванням фактичного користування, що склалось між співвласниками, виділ Ѕ ідеальної частки будинку, яка належить ОСОБА_1 , будинку (без надвірних споруд) за адресою: АДРЕСА_1 ?2) Якщо такий виділ можливий, то визначити відповідні варіанти (надати варіанти з урахуванням фактичного користування, яке слалось між співвласниками? 3) У разі надання варіантів виділу з відступом від ідеальної частки, визначити розмір грошової компенсації?

Заперечень чи уточнень щодо поставлених на вирішення експертизи питань від позивачки не надходило.

Висновком будівельно-технічної експертизи № 19/07-2019, складеного 20 жовтня 2019 року, із урахуванням фактичного користування, що склався між співвласниками, встановлено, що виділ Ѕ ідеальної частки будинку (без надвірних споруд), що належить ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням фактичного користування, що склався між співвласниками, у вигляді існуючої квартири № 2 , з технічної точки зору можливий. Експертом зазначено, що при такому виділі відсутня необхідність виконання робіт с перепланування будинку, з влаштування окремих входів, організації окремих кухонь та санвузлів та відокремлення інженерних мереж. Горище над приміщенням кладової 2-8 квартири № 2 розташоване в обсязі основній частині будинку літ. А, тобто, конструкції даху та покрівлі, що розташовані над приміщенням кладової 2-8 потребують реконструкції для забезпечення доступу із приміщень квартири № 2 . З огляду на те, що конструкції даху є несучими елементами, проведення такої реконструкції проводиться згідно з проектом, який повинен розроблятися відповідальним виконавцем, що має сертифікат проектувальника Мінрегіону (т. 2 а.с. 169). Щодо підвалу висновок експертизи будь-яких зауважень або висновків не містить.

Отже, питання щодо можливості виділу частин підвалу та горища експертом не досліджувалось, до будь-яких висновків щодо цих питань експерт не дійшов, а тому заявлені вимоги ОСОБА_1 щодо виділу цих приміщень в натурі в силу вимог процесуального закону є недоведеними.

Зважаючи на викладене, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення лише з питання розподілу судових витрат щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 17 000 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста та проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 142, 260, 270, 368 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Новак Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення з питання розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на відшкодування судових витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста та проведення експертизи, 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2020 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

Б.Б. Левенець