Дата документу 17.11.2020 Справа № 335/4749/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/4749/19 Головуючий у 1 інстанції: Калюжна В.В.
Провадження № 22-ц/807/3083/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного транспортного страхового бюро України, ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням уточнень, ОСОБА_1 зазначав що 26 травня 2017 року о 21-00 годині, в м. Запоріжжя, по вул. Прибрежна магістраль, з боку вул. С.Тюленіна в напрямку вул. 12 Квітня, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух у лівій смузі, зі швидкістю понад 120 км/год., що значно перевищує швидкість руху на зазначеній ділянці проїзної частини. В цей час, по вул. 12 Квітня у м. Запоріжжя рухався автомобіль «Chery Amulet», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . Наблизившись до перехрестя з вул. Прибрежна магістраль, яка є головною по відношенню по вул. 12 Квітня, ОСОБА_4 впевнився в безпеці своїх дій, виїхав на перехрестя, виконуючи маневр лівого повороту. Відповідач ОСОБА_2 застосував гальмування та маневр вправо, але з причин значного перевищення швидкості та маневрування праворуч, виїхав у праву суміжну смугу, де допустив зіткнення з транспортним засобом «Chery Amulet», який закінчував маневр. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

За фактом ДТП стосовно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, однак 20 вересня 2017 року на підставі ст. 38 КУпАП провадження відносно ОСОБА_4 було закрито без встановлення вини. Судом не надана оцінка діям жодного з водіїв.

З метою встановлення особи, відповідальної за спричинення шкоди, представником позивача була проведена інженерно-транспортна експертиза, згідно висновків експертизи №9-2 від 13 вересня 2018 року в діях ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4, 12.9.б. ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Оскільки на момент ДТП автомобіль позивача був забезпечений полісом цивільно-правової відповідальності, а автомобіль відповідача ОСОБА_2 не був забезпечений полісом, ОСОБА_4 29 грудня 2017 року звернувся до МТСБУ про здійснення виплати страхового відшкодування, заподіяної шкоди внаслідок ДТП. У зв`язку з тим, що протягом десяти днів МТСБУ не розпочав дій для визначення причин ДТП та розміру збитку, позивач звернувся до автотоварознавця ОСОБА_5 для отримання звіту з визначення вартості матеріальної шкоди, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 91276,60 грн.

Згідно звіту №11/1 від 05 лютого 2018 року ринкова (утилізаційна) вартість «Chery Amulet» станом на 23 січня 2018 року, після ДТП складає 19890,09 грн., тобто різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП складає 71386,51 грн.

З огляду на те, що у відповідності до висновків експертного дослідження № 9-2 від 13, вересня 2018 року причиною ДТП стали спільні дії обох водіїв, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на двох (35693,25 грн.)

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути солідарно з Моторного транспортного страхового бюро України та ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 40602,85 грн. (35693,25 грн.+4909,60 грн. витрат на проведення експертиз) за шкоду, спричинену пошкодженням його майна автомобіля Chery Amulet А-15», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн. та витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині до Моторного транспортного страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відмовляючи к задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, оскільки фактичних обставин щодо винуватості водія ОСОБА_2 у ДТП не встановлена, натомість, вина ОСОБА_4 у скоєнні ДТП доведена матеріалами кримінального провадження. Зокрема, постановою слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 05 серпня 2017 року кримінальне провадження №0002405 від 27 травня 2017 року закрито, у зв`язку з тим, що тілесні ушкодження у водія ОСОБА_4 та потерпілих не мають ознак тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, кримінальне провадження підлягає закриттю за відсутністю складу кримінального правопорушення, однак встановлені обставини ДТП, де зазначено, що водій автомобіля «Chery Amulet» ОСОБА_4 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, повинен був надати дорогу автомобілю «Mercedes-Benz» під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі, не залежно від швидкості його руху, у зв`язку з цим, в діях водія автомобіля «Chery Amulet» ОСОБА_4 є невідповідність вимогам п. 16.11. та розділу (дорожній знак 2.1. «Дати дорогу») ПДР, що знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Щодо оцінки дій водія «Mercedes-Benz» ОСОБА_2 зазначено, що він рухався по головній дорозі та мав перевагу в проїзді перехрестя, але в зв`язку з тим, що рухався з перевищенням швидкості, в його діях встановлено невідповідність вимогам п.п. 12.4, 12.9.б. ПДР України, що не знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Матеріали кримінального провадження направлені до УПП в м. Запоріжжя для вирішення питання про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності. До висновку експертного дослідження №9-2 від 13 вересня 2018 року, суд поставиться критично, оскільки дані для проведення експертизи надані з пояснень одного з учасників ДТП, крім того, в матеріалах справи мітиться висновок судової інженерно-транспортної експертизи №9-371 від 29. Червня 2017 року, який ніким із сторін неоскаржений та в судовому засіданні сторонами по справі не спростований.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2020 року скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог. Вирішити питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 15500 грн. та судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що в обґрунтування своїх вимог чітко зазначає про те, що причиною ДТП стали спільні протиправні дії обох водіїв, тому зменшив розмір спричиненої йому шкоди вдвічі, і просить стягнути з ОСОБА_2 суму в розмірі 35693,25 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП в розмірі 1300 грн.; витрати на проведення експертиз на загальну суму 3609,6 гривень; витрати на правничу допомогу в сумі 12000 грн. та судовий збір.

Скаржником вина ОСОБА_4 у скоєнні ДТП не заперечується. Проте, на підтвердження позиції про спільну вину обох водіїв, у якості доказу ним надано копію висновку експертного дослідження № 9-2 від 13 вересня 2018 року, у відповідності до якого невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 12.3. ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. Неприйняття вказаного дослідження судом є безпідставним, оскільки проведено не лише на підставі пояснень одного із учасників, а з використанням всіх вихідних даних, в т.ч. із схеми ДТП та інших матеріалів справи. З метою підтвердження висновків дослідження № 9-2 від 13 вересня 2018 року, представником скаржника було заявлено клопотання про призначення інженерно-транспортної експертизи за обставинами ДТП. Проте, відмова суду у задоволенні цього клопотання фактично є обмеженням права позивача у наданні доказів на підтвердження своєї позиції. Підставою для призначення експертизи є неповнота висновків експерта № 9-371 від 29 червня 2017 року в частині неможливості визначення причинного зв`язку наявних порушень в діях обох водіїв з подією ДТП, з причини ненадання достатніх даних.

Крім того, до апеляційної скарги ОСОБА_6 долучено клопотання про призначення експертизи. Скаржник просить призначити за обставинами ДТП судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю 10.1 «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди», проведення якої доручити експертам Запорізького НДЄКЦМВС України. На вирішення експертизи просить поставити питання з наданням наведених у клопотанні вихідних даних:Як в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, повинен був діяти кожен з водіїв, для забезпечення безпеки руху? В діях кого з водіїв є невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП?

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, клопотання про призначення судової інженерно-транспортної експертизи, приходить до висновку про те, що заявлене ОСОБА_6 , клопотання, підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Підставою для призначення судової експертизи є саме необхідність з`ясування таких обставин, які потребують спеціальних знань, тобто тих, які виходять за межі знань осіб, які беруть участь у справі, та судді, який розглядає справу.

Частиною 4 ст. 103 ЦПК України передбачено, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначається судом.

Крім, того, апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції було встановлено, що за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 травня 2017 року проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 50002405, в ході якого було встановлено вихідні дані, за якими було проведено судову інженерно-транспортну експертизу за спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод, та експертом було складено висновок № 9-371 від 29 червня 2017 року.

Відповідно п. 10 Постанови Пленуму «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.

За матеріалами справи не встановлено обґрунтованих посилань щодо неповноти експертного висновку № 9-371 від 29 червня 2017 року.

За таких обставин, немає потреби призначати експертизу та ставити експерту питання щодо дій, які, з технічної точки зору, повиненбув діяти кожен з водіїв, для забезпечення безпеки руху, та в діях кого з водіїв є невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, який ухвалою від 21 липня 2020 року відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової інженерно-транспортної експертизи.

Апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про призначення судової інженерно-транспортної експертизи даній справі.

Відповідно до вимог ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у таких випадках: у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер та ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Клопотання про призначення експертизи не містить тих випадків, зазначених у ст. 105 ЦПК України, коли призначення експертизи судом є обов`язковим .

Згідно ст. 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Отже, за наявних обставин справи та доказів наданих сторонами, відсутні підстави для призначення в суді апеляційної інстанції судової призначення судової інженерно-транспортної експертизи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи предмет і підстави позову, вихідні дані, наведені заявником, та питання, що виноситься на експертизу, апеляційний суд вважає, що заявлене клопотання про призначення експертизи не підлягає до задоволення, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а докази, які не були подані суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості подання їх до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить залишити скаргу без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2020 року без змін. Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на невірну оцінку судом першої інстанції висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 29 червня 2017 року № 9-371 не містять конкретних доводів. Твердження скаржника про невідповідність дії обох водіїв ПДР України та про наявність у ОСОБА_2 причинного зв`язку з наслідками ДТП не ґрунтуються на матеріалах справи та матеріалах кримінального провадження. В даному висновку експерта зазначено все чітко, а слідчий з урахуванням всіх обставин справи в межах своїх повноважень зробив висновок про наявність причинного зв`язку між діями ОСОБА_4 та подією ДТП.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведених вимог при ухваленні рішення, суд першої інстанції дотримався.

Так, з матеріалів спр ави вбачається, що на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 09 вересня 2014 року позивачу надано право користування та розпорядження транспортним засобом «Chery Amulet», державний номерний знак НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 13).

За приписами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Учасниками справи визнається, що 26 травня 2017 року участю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода.

Доказів звернення ОСОБА_4 або ОСОБА_1 до МТСБУ із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування матеріали справи не містять.

Зі звіту авто товарознавця ОСОБА_5 № 11 про встановлення розміру матеріального збитку, матеріальна шкода, спричинена внаслідок пошкодження автомобілю «Chery Amulet», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 13) складає 91276,60 грн. (т. 1 а.с. 16-23).

Судом першої інстанції також встановлено, зокрема з витягу ЄРДР з кримінального провадження №0002405 від 27 травня 2017 року, встановлено, що 26 травня 2017 року, приблизно о 21-00 годині, водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Chery Amulet», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснював виїзд на вул. Набережна Магістраль з вул. 12 Квітня в м. Запоріжжя. При виїзді на головну дорогу водій ОСОБА_4 не надав дорогу автомобілю «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Набережна Магістраль з боку моста Преображенського в напрямку вул. Немировича-Данченка. В ході ДТП тілесні ушкодження отримали водій ОСОБА_4 та пасажири «Mercedes-Benz», ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Встановлено також, зокрема з висновку судової інженерно-транспортної експертизи №9-371 від 29 червня 2017 року, що у розглянутій дорожньо-транспортній ситуації, у діях водія автомобіля «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 невідповідність вимогам п. 12.2 ПДР не вбачається, натомість дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1. «Дати дорогу») ПДР України. Встановити, чи мав водій ОСОБА_2 технічну можливість уникнути ДТП, не надається можливість, однак технічна можливість водія ОСОБА_4 уникнути зіткнення залежала від виконання ним вимог п. 16.1. та дорожнього знак 2.1. ПДР України.

Постановою слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 05 серпня 2017 року у зв`язку з тим, що тілесні ушкодження у водія ОСОБА_4 та потерпілих не мають ознак тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, кримінальне провадження№0002405 від 27 травня 2017 року закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 117-118).

Зазначеною постановою також встановлено, що водій автомобіля «Chery Amulet» ОСОБА_4 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, повинен був надати дорогу автомобілю «Mercedes-Benz» під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі, не залежно від швидкості його руху, у зв`язку з цим, в діях водія автомобіля «Chery Amulet» ОСОБА_4 є невідповідність вимогам п. 16.11. та розділу (дорожній знак 2.1. «Дати дорогу») ПДР, що знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Щодо оцінки дій водія «Mercedes-Benz» ОСОБА_2 зазначено, що він рухався по головній дорозі та мав перевагу в проїзді перехрестя, але в зв`язку з тим, що рухався з перевищенням швидкості, в його діях встановлено невідповідність вимогам п.п. 12.4, 12.9.б. ПДР України, що не знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Матеріали кримінального провадження направлені до УПП в м. Запоріжжя для вирішення питання про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності (а.с.117-118).

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2017 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ст. 38 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення (а.с.14).

Отже, провадження у справі відносно ОСОБА_4 закрито з нереабілітуючих підстав.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187,1188 ЦК України.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Ураховуючи, що вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний ОСОБА_6 автомобіль не встановлена, тому відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно неприйняття судом першої інстанції висновку експертного дослідження від 13 вересня 2018 року № 9-2, колегія суддів зазначає наступне.

У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці.

Наведене також зазначено у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 754/6442/16-ц провадження № 61-22663св18.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Так, у постанові 05 вересня 2019 року від (справа № 234/16272/15-ц; провадження № 61-31395 сво 18) Верховний Суд зазначив, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: