№ 637/875/20
№ 2/637/272/20
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2020 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Бутрик Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням ,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_3 , звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Як підставу вказано, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11.09.2001 року (1/4 частина) та свідоцтва про право на спадщину від 07.12.2001 року (3/4 частини) належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідці про склад сім`ї у вищезазначеному житловому будинку зареєстрований, окрім інших, співмешканець ОСОБА_2 , 1979 р.н.. Проте, він не проживав у житловому приміщенні жодного дня з моменту реєстрації 07.04.2011 року без поважних причин. ОСОБА_2 не проживає в даному житловому будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні він, ні інші члени його сім`ї, відповідачу не чинили. Позивач вказує, що реєстрація відповідача порушує його прав на вільне користування та розпорядження майном. Окрім того, в зв`язку із реєстрацією відповідача у будинку, він на даний час не має можливості отримати державну субсидію на сплату комунальних послуг, а також не має змоги надати довідку про його доходи. Позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача до суду не з"явився, надала заяву про розгляд справи у відсутність, наполягала на задоволенні позову.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягали на задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та письмовий відзив на позов не надав, відповідно до вимог ч. 10 ст. 130, ч.ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України належним чином вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи згідно опублікованим оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України в матеріалах справи (а.с. ).

Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280 - 282 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи не безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

У відповідності до вимог ст.ст. 316, 328 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11.09.2001 року згідно рішенню виконкому Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 11.09.2001 року (1/4 частина) та свідоцтва про право на спадщину від 07.12.2001 року, виданого Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області (3/4 частини) ОСОБА_1 належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 10 - 13/.

Згідно довідці про склад сім`ї, виданій виконавчим комітетом Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 327 від 20.08.2020 року у житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні громадяни: власник - ОСОБА_1 , 1963 р.н., співмешканка ОСОБА_4 , 1965 р.н., син ОСОБА_5 , 1992 р.н., донька співмешканки ОСОБА_6 , 1984 р.н., донька співмешканки ОСОБА_7 , 1982 р.н., онука співмешканки ОСОБА_8 , 1998 р.н., онука співмешканки ОСОБА_9 , 2004 р.н., онука співмешканки ОСОБА_10 , 2018 р.н., онука співмешканки ОСОБА_11 , 2018 р.н., онука співмешканки ОСОБА_12 , 2018 р.н., співмешканець ОСОБА_2 , 1979 р.н. /а.с. 14/.

Відповідно до акту від 17.08.2020 року про проживаючих осіб у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом Гетьманівської сільської ради ОСОБА_13 та сусідами ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_2 не проживав у житловому будинку з моменту реєстрації, 07.04.2011 року, без поважних причин /а.с. 15/.

Частиною 1 статті 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з частиною 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Позивач є власником спірного житлового будинку, де зареєстрований відповідач., який не є членом його сімї. Предметом позову є визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у зв`язку з непроживання в ньому понад один рік.

Отже, на встановлені правовідносини поширюються норми статтей 64, 156 ЖК України, статті 405 ЦК України.

Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, тільки наявність перешкод у користуванні житлом з боку його власника унеможливлює визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Викладене узгоджується з постановою Верховного Суду № 621/795/17 від 27.12.2018)

З огляду на викладене вище, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 200, 206, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 316, 328, 391 Цивільного кодексу України, ст. 71, 72, 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя

Н.І.Островська