Номер провадження: 22-ц/813/4015/20
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного університету імені Мечнікова про визнання дій щодо звільнення з займаної посади незаконними, поновлення на роботі, стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеського національного університету імені Мечнікова про визнання дій щодо звільнення з займаної посади незаконними, поновлення на роботі, стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року провадження у справі закрито з підстав п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України (вже є рішення суду, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу про закриття провадження у справі, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явилися до судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Закриваючи провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного університету імені Мечнікова про визнання дій щодо звільнення з займаної посади незаконними, поновлення на роботі, стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того що вже існують рішення, які набрали законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.

Підстави закриття провадження у справі визначені в ст..255 ЦПК України.

Так, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеського національного університету імені Мечнікова про визнання дій університету в особі ректора Коваля Ігоря Миколайовича щодо його звільнення з посади доцента кафедри світового господарства і міжнародних економічних відносин незаконними, просив поновити його на посаді, стягнути упущену вигоду та стягнути моральну шкоду.

Позовна заява мотивована тим, що він є інвалідом 2 групи, з 1967 року працював в Одеському національному університеті ім..Мечникова, має наукову ступінь кандидата економічних наук та обіймав посаду доцента кафедри світового господарства та міжнародних економічних відносин ІМЕМ. Згідно наказу університета від 07.08.2014 року № 2149-18 з ним було укладено строковий трудовий договір на посаді доцента кафедри світового господарства і міжнародних економічних відносин ІМЕМ з 01.09.2014 року по 28.02.2015 року на підставі заяви від 18.07.2014 року.

10.02.2015 року ректором Одеського національного університету імені І.І.Мечникова було видано наказ про звільненя ОСОБА_1 , доцента кафедри світового господарства і міжнародних економічних відносин ІМЕМ, з 28.02.2015 року у зв`язку із закінченням строкового трудового договору з виплатою компенсації за невикористану відпустку (а.с.24).

Такі дії відповідача, позивач вважає незаконними, оскільки він не звертався до відповідача про його звільнення, а тому в силу ст..39-1 КЗпП строковий договір вважається таким, що продовжений на невизначений строк.

При цьому, відповідач звертає увагу, що він є інвалідом 2 групи по зору, тому перед звільненням роботодавець повинен був запропонувати йому іншу роботу в університеті, яка б відповідала його стану здоров`я, та лише після того, як він відмовився б від запропонованої пропозиції, роботодавець міг би його звільнити. Проте, жодної пропозиції від відповідача не надходило, він був прямо поставлений перед фактом про своє звільнення.

Такими діями зі сторони відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 1000 000 грн. та узв`язку з тим, що через незаконне звільнення він був вимушений певний час знаходитися без роботи, просив стягнути упущену вигоду.

Закриваючи провадження у справі, суд посилався на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 жовтня 2015 року у справі № 522/3701/15-ц та рішення Київського районного суду м.Одеси від 15 червня 2016 року в межах розгляду справи 520/15789/15-ц, які залишені без змін судом апеляційної та касаційної інстанції.

Проте, предмет і підстави позову у цих справах, рішення в яких набули чинності та у справі, в якій провадження судом закрито, не є повністю тотожніми.

Так, в межах розгляду справи № 522/3701/15-ц, суд розглядав позов ОСОБА_1 до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова про визнання незаконним наказу від 10.02.2015 року № 310-18 про звільнення з посади, поновлення його на роботі, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовна заява була мотивована тим, що 03.07.2014 року він подав на ім.»я ректора університету заяву про продовження терміну дії укладеного з ним трудового договору з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року, на умовах, які були встановлені у попередньому трудовому договорі, але наприкінці серпня 2014 року, під тиском керівництва відповідача, був вимушений написати заяву про продовження терміну дії укладеного з ним трудового договору на півроку, тобто до 28.02.2015 року, а також надати заяву про своє звільнення за власним бажанням з 28.02.2015 року. Проте, 30.09.2014 року відкликав свою заяву про звільнення та 12.02.2015 року подав заяву про продовження строку дії укладеного з ним трудового договору до кінця 2014-2015 навчального року. Однак, незважаючи на це, відповідач наказом від 10.02.2015 року звільнив його з посади. Позивач вважав, що керівництво університету навмисно змінювало йому істотні умови праці та складало надмірне робоче навантаження, задля того, щоб він написав заяву про звільнення, незважаючи на те, що він є інвалідом по зору та відповідно до КЗпП має пільгові умови праці. Моральна шкода у розмірі 200 000 грн. в межах цієї справи полягала в непід`ємному розподілі навчальної роботи викладача, що призвело до погіршення стану його здоров`я, в нього з`явилося безсоння та він весь час перебуває у стресовому стані. Матеріальна шкода у розмірі 10 000 грн. полягала в тому, що через перевантаження, стан його зору погіршився і йому були вимушені зробити операцію по видаленню катаракти.

В межах розгляду справи 520/15789/15-ц суд розглядав вимоги ОСОБА_1 до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова про визнання трудового договору таким, що продовжений на невизначений строк; визнання трудового договору недійсним в частині визначення строку даного трудового договору, визнання незаконним та скасування наказу ректора від 10.02.2015 року про його звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП; визнання незаконним та скасування запису № 21 від 28.02.2015 року в трудовій книжці, визнання звільнення з 28.02.2015 року незаконним, поновивши його на посаді, стягнути середній заробіток з 01.03.2015 року по день поновлення за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги в межах цієї справи були мотивовані тим, що трудовий договір не був з ним припинений, оскільки він не мав щирої волі щодо переукладання договорів, встановлення терміну у договорі у 6 місяців не відповідало його інтересам, що переукласти договори його змушувала адміністрація університету. Такими діями йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінював у 250 000 грн.

В межах розгляду справи, яка переглядається, предмет позову полягає в незаконних діях відповідача щодо звільнення з посади інваліда, позивача по справі, не запропонувавши при цьому йому іншої посади, що завдало йому моральних страждань.

Рішення, як правило виступає, логічним завершенням дій, їх фіналом. Тобто прийняттю рішення в межах досягнення цілі, передують певні дії.

Тому дії та рішення можуть бути тісно пов`язаними та перебувати у причинно-наслідковому зв`язку, але за своєю сутністю ці поняття не є тотожніми.

Вимог про визнання незаконними дій, пов`язаних зі звільненням позивача, Приморський районний суд м. Одеси в межах розгляду справи № 522/3701/15-ц та Київський районний суд м.Одеси в межах розгляду справи 520/15789/15-ц не розглядав, тому суд безпідставно в цій частині (в межах справи, яка переглядається) закрив провадження у справі.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що вказаними судами розглядалися вимоги позивача про поновлення його на посаді доцента кафедри світового господарства і міжнародних економічних відносин та рішеннями суду позовні вимоги були залишені без задоволення. Судові рішення набрали законної сили.

Тому в цій частині суд правомірно закрив провадження у справі.

Крім того, моральна шкода в межах розгляду справи № 522/3701/15-ц полягала в надмірному навантаженні на нього роботи, що підірвало його здоров`я; моральна шкода в межах розгляду справи № 520/15789/15-ц обґрунтована діями адміністрації університету з примушуванням його до переукладення договорів на строк 6 місяців, що не відповідало його інтересам, а моральна шкода в даній справі полягає з порушенням прав на працю інвалідів.

Також вимоги про стягнення за час вимушеного прогулу саме упущеної вигоди, не були предметом розгляду у справах № 522/3701/15-ц та № 520/15789/15-ц.

У зв`язку з тим, що предмет і підстави в даних справах є різними, підстав для закриття провадження в частині вимог про визнання дій щодо звільнення, стягнення упущеної вимоги та моральної шкоди, в районного суду не було.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року про закриття провадження в частині вимог про визнання дій щодо звільнення з займаної посади незаконними, стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди скасуванню з направленням справи в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч.1 п.6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року про закриття провадження в частині вимог про визнання дій щодо звільнення з займаної посади незаконними, стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.02.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк