Справа № 559/1272/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Протас Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом звільнення від особистої присутності, шляхом звільнення від особистих речей та влаштування вільного доступу.

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду від 02.10.2017. Від вказаного шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час перебування у шлюбі, а саме, 03 грудня 2002 року, ними було укладено нотаріально посвідчений державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Тимощук Л.Л. договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Таким чином, вони є співвласниками вказаної квартири в рівних долях. Вона зареєстрована у встановленому законом порядку у спірній квартирі. Проте, відповідач поміняв замки від вхідних дверей квартири і не пускає її та дітей у квартиру. Вона неодноразово зверталася до відповідача в усному порядку, щодо звільнення ним 1/2 частини квартири та надання їй можливості користуватись нею та проживати у ній. Проте всі її звернення та прохання були проігноровані відповідачем. В усній формі він сказав, що вказана квартира є його приватною власністю і вона не має жодного права користуватись нею та проживати у ній. Отже, вона позбавлена права та можливості користуватися і розпоряджатися своїм майном - 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 . Тому, просить суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй на праві приватної власності майном - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом забезпечення вільного доступу до вказаної квартири, звільнення від особистої присутності, звільнення від особистих речей.

Справа розглядається у спрощеному провадженні без виклику сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники. Позивачка, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був двічі повідомлений належно, відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подав.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких умов, суд вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Дубенського міськрайонного суду від 02.10.2017 між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розірвано шлюб, у якому вони перебували з 10.10.1998 (а.с. 9).

03 грудня 2002 року укладено договір купівлі-продажу, нотаріально посвідчений державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Тимощук Л. Л., відповідно до якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка діяла від імені ОСОБА_7 та від імені її неповнолітнього сина ОСОБА_8 , з однієї сторони та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з другої сторони, уклали цей договір про наступне: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продали квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Згідно довідки № 48 від 30.01.2018, виданої КП «Архітектор» Дубенської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 03.12.2002 за р№3804 Першою Дубенською ДНК (а.с. 11).

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 3080 від 20.06.2018, за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також їх діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно ч. 1ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. ч. 1, 3ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 22 КпШС України, в редакції, чинній на момент набуття квартири АДРЕСА_1 у власність, встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог статті 264 вказаного Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Позивачка зазначає, що відповідач чинить їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй на праві приватної власності майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , 1/2 частка якої дійсно належить їй згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 03.12.2002 за реєстраційним №3804 Першою Дубенською ДНК, а саме: поміняв замки та не пускає її та дітей в квартиру. Оскільки спірна квартира є спільним сумісним майном, набутим подружжям у шлюбі, позивачка не втратила право власності на вказану квартиру, однак позбавлена права та можливості нею користуватися та розпоряджатися, її право підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.12, 81, 89, 133, 206, 247, 263, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом звільнення від особистої присутності, шляхом звільнення від особистих речей та влаштування вільного доступу - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй на праві приватної власності майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець