ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3445/20 Справа № 202/884/19 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради про відібрання дитини з позбавленням батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відібрання дитини з позбавленням батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовні вимоги ОСОБА_2 , з урахуванням уточнень, мотивовані тим, що вона з жовтня 2013 року самостійно виховує та матеріально забезпечує свою малолітню онуку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . 15 травня 2013 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було розірвано шлюб між батьками ОСОБА_5 . 16 травня 2011 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було призначено стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання доньки . Вказує, що її донька, ОСОБА_6 , з жовтня 2013 року не займається вихованням та ОСОБА_7 , оскільки проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком, тому всі свої материнські обов`язки переклала на позивачку. Батько дитини, відповідач по справі, також батьківських обов`язків по відношенню до доньки не виконує та наміру забирати дитину до себе на спільне проживання не має.

Враховуючи викладене, позивачка просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 з відібранням дитини, визначивши її місце проживання з бабусею ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_6 на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 04 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати по справі.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені в повному обсязі, а саме, суд вирішив позбавити ОСОБА_1 , ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , з відібранням дитини, визначивши її місце проживання з бабусею ОСОБА_2 ; стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 04 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду мотивоване тим, що в ході розгляду справи достовірно встановлено, що піклуванням про здоров`я, психологічний та фізичний розвиток малолітньої дитини ОСОБА_5 , її матеріальним забезпеченням займається виключно бабуся - ОСОБА_2 . В свою чергу, відповідачі свідомо і тривало нехтують своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, що є наслідком їх винної поведінки та підставою для позбавлення батьківських прав. При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Оскільки відповідачка є працездатною, з урахуванням усіх обставин справи, суд прийшов до висновку, що з відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 необхідно у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 04 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати вказане рішення в частині задоволених позовних вимог відносно неї, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що вона дуже любить свою доньку, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами. Апелянт стверджує, що бажає проживати разом з донькою однією сім`єю, та спроможна утримати її, умови для проживання та розвитку дитини створені добрі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі свідомо і тривало нехтують своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, що є наслідком їх винної поведінки та підставою для позбавлення батьківських прав. При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та стягнення аліментів, колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 травня 2013 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ..

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2011 року стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_5 .

Позивачка у позові посилається на те, що батьки малолітньої дитини ухиляються від виконання, передбачених законодавством, батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов проживання, повноцінного виховання та розвитку дитини, яка з жовтня 2013 року перебуває на її вихованні, матеріальному забезпеченні та проживає разом з нею.

Відповідно до Висновку виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 27 вересня 2019 року висловлено доцільність відібрання дитини ОСОБА_5 з позбавленням прав батьків дитини, з огляду на те, що останні ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню своєї дитини.

Проте колегія суддів не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, з наступних підстав.

Так, підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини

(стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України»

від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 дуже любить свою доньку, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами. Мама бажає проживати разом з донькою однією сім`єю, та спроможна утримати її, умови для проживання та розвитку дитини створені добрі.

Крім того, встановлено, що на теперішній час дитина проживає разом з матір`ю, її цивільним чоловіком та матір`ю останнього. Умови для проживання та розвитку дитини створені добрі, дитина має окреме ліжко, місце для занять, мама забезпечила дитину новим одягом та взуттям. Стосунки між членами родини доброзичливі. Дитина переведена до іншої школи, за місцем проживання матері, остання постійно знаходиться на зв`язку з класним керівником, а також, на дитину укладено декларацію із сімейним лікарем після звернення матері до лікарні.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення із неї аліментів, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав, позивачкою не надано. Навпаки, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 дуже любить свою доньку, піклується про неї, шкідливих звичок не має, бажає проживати разом з донькою однією сім`єю, та спроможна її утримати, умови для проживання та розвитку дитини нею створені належні.

Встановивши відсутність свідомого нехтування ОСОБА_1 своїми батьківськими обов`язками, а також те, що мама проти позбавлення її батьківських прав заперечує, колегія суддів приходить до висновку, що рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Законність рішення в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав та стягнення з нього судового збору, колегією суддів не перевіряється, оскільки не є предметом апеляційного оскарження.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року - скасувати в частині позовних вимог до ОСОБА_1 .

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради про відібрання дитини з позбавленням батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко