Справа №461/442/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_3 в якій зареєстрована і постійно проживає. Разом з мною у квартирі зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3 - чоловік; ОСОБА_2 - син; ОСОБА_4 - син. Однак, ОСОБА_2 більше вісімнадцяти років, з моменту одруження, не проживає за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_3 . Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла часті не бере, особистих речей в квартирі не має, взагалі житлом не цікавиться і з батьками не покується. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач чи інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Додатково зазначила, що відповідач із сім`єю проживає за адресою АДРЕСА_4 . Вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3 у зв`язку з тривалою, понад вісімнадцять років без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення.

Ухвалою судді від 17 січня 2020 року було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча була належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Доказів про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі до суду не надходило. Тому, суд ухвалив проводити розгляд справи без участі сторони відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. в матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили такі задовольнити.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/4 частини квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності №Г-00968 від 15 липня 2004 року, договором про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5720441, №117742559 /а.с. 12, 13, 17, 19/.

Крім цього, позивачу на праві спільної часткової власності належить ще 1/4 частини квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується договором дарування 1/4 частини квартири від 20 березня 2018 р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №117756527 /а.с. 14-16/. Згідно вказаного договору дарування 1/4 частини квартири відповідач ОСОБА_2 подарував позивачу ОСОБА_1 належну йому 1/4 частку квартири.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописки № 3489, виданої 23 грудня 2019 року ЛКП «Цитадель-Центр», в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /а.с. 8/.

Згідно актів, складених комісією ЛКП «Цитадель-Центр» 09 червня 2015 року, 24 травня 2018 року , 23 грудня 2019 року, відповідач зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_5 /а.с. 9-11/.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є співвласником житлового приміщення. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідач в жилому приміщенні не проживає понад вісімнадцять років, про що складені відповідні акти, не веде з позивачем спільне господарство. ОСОБА_2 добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою.

Оскільки позивачем у позовні не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, дане питання судом в порядку ст. 141 ЦПК України не вирішується.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою) за адресою: АДРЕСА_5 .

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова