23.11.2020 Справа № 756/7409/19
Унікальний №756/7409/19
Провадження №2/756/1283/20
УХВАЛА

23 листопада 2020 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.

за участі секретаря - Парфенчик К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із заявою у якій просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції м. Києва № 43/8 від 20.09.2000 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що реалізуючи право на спадкування майна після смерті матері, яке складається із 1/3 частин вищезазначеної квартири у нотаріуса дізналась, що на квартиру накладено арешт.

Позивач вказувала, що 23.04.1999 року вона, її матір ОСОБА_3 , та дочка ОСОБА_2 , у рівних долях купили у ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 23.04.1999 року.

26.04.1999 року було виписано реєстраційне посвідчення, яким Київське міське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних долях, як особиста власність на підставі Договору купівлі-продажу.

Позивач вказує, що Районним відділом ДВС Мінського районного управління юстиції м. Києва винесено постанову від 20.09.2000 року про арешт квартири АДРЕСА_1 незаконно, оскільки виносилась така постанова відносно попереднього власника ОСОБА_4 , який втратив право власності на вказану квартиру ще 23.04.1999 року.

Позивач вважає, що за таких обставин, арешт на квартиру АДРЕСА_1 є безпідставним.

Позивача в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд встановив наступне.

Із договору купівлі продажу квартири вбачається, що 23.04.1999 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , у рівних долях купили у ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.20)

26.04.1999 року було виписано реєстраційне посвідчення, яким Київське міське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних долях, як особиста власність на підставі Договору купівлі-продажу (а.с.22).

Відповідно до інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2019 № 13670 від 26 квітня 2019 року наданої згідно з даними реєстрових книг Бюро, квартира АДРЕСА_1 , на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (в рівних долях) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Авдієнком В.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 23 квітня 1999 року № 818 (а.с.24).

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що станом на 26.04.1999 року повноправними власниками кварти АДРЕСА_1 в рівних долях були ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.

Із матеріалів справи вбачається, що Районним відділом ДВС Мінського районного управління юстиції у м. Києва винесено постанову від 20.09.2000 року про арешт на квартиру АДРЕСА_1 , в якій зазначено боржником ОСОБА_4 , а також, що частина вказаної квартири належить саме йому.

Зазначені вище відомості підтвердженні постановою про арешт майна боржника ОСОБА_4 та оголошення заборони на його відчуження від 20.09.2000 року, наданою на запит суду Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою.

Із відповіді Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15.05.2019 року вбачається, що у відділі не перебувають на примусовому виконанні виконавчі провадження відносно ОСОБА_4 , надати більш детальну інформацію в межах якого виконавчого провадження накладався арешт не є можливим, оскільки виконавче провадження знищено, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.26).

Із відповіді Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 23.12.2019 року вбачається, що у відділі не перебувають на примусовому виконанні виконавчі провадження за якими боржником/стягувачем є ОСОБА_2 чи ОСОБА_1 (а.с.42).

Таким чином, з вищенаведеного відслідковується, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладався після того як ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних долях стали власниками цієї квартири, і не мають будь-якого відношення до зобов`язань зазначених у постанові районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції у м. Києва від 20.09.2000 року, а тому відсутні правові підстави для існування вказаного арешту.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини безпідставності арешту не спростовані жодними належними та допустимими доказами.

Судові витрати позивач з відповідача стягувати не просить.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна, - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який накладений 20.09.2000 року постановою районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції м. Києва № 43/8

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. В. Шевчук