Справа № 539/4578/19
Провадження № 2/539/285/2020
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2020 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря Ануфрієвої Н.М.,
учасники по справі у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг уклав з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір № PLXRRX09180197 від 03.05.2007 року, за яким отримав кредит у розмірі 2606,40 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Ухвалою від 06.12.2019 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження суд приходить до наступного.
Відповідно до договору № PLXRRX09180197 від 03.05.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2606,40 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31.10.2011 року з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнута заборгованість за кредитним договором, яка складала 33393,70 грн, з яких 2606,40 грн - заборгованість за кредитом; 14854,38 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 13164,09 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500,0 грн штрафу( фіксована частина); 702,46 грн заборгованості по комісії за користування кредитом; 1566,37 грн штрафу( процентна складова).

Згідно з розрахунком позивача різниця між стягнутою сумою боргу та встановленою на даний час становить: 79643,09 грн, яка складається з наступного: - 39754,40 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом; - 35619,97 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; - 500,00 грн штрафу (фіксована частина); -3768,72 штрафу ( процентна складова).

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В межах цієї справи позивач фактично просить суд стягнути з відповідача 39754,40 грн. відсотків, 35619,97 грн. пені нарахованої згідно вказаного договору після рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31.10.2011 року, а також штрафи 500 грн. фіксована частина, та 3768, 72 грн. штраф процентна складова.

На думку суду, пред`явлені вимоги є безпідставними.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Відтак, суд приходить до висновку, що підстави для нарахування відсотків, а також суми штрафних санкцій, після набрання законної сили рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31.10.2011 року відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Також встановлено, що "Умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка»", які додані позивачем до матеріалів справи, та на які посилається позивач, не містять підпису позичальника ОСОБА_1 (а.с.8-11), тобто наданий доказ не може оцінюватись судом, як належний у зв`язку з тим, що немає підтвердження того, що підписуючи заяву позичальника, саме ці Умови розумів відповідач, і що саме ця редакція Умов була чинною на дату підписання Угоди.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, представлені банківською установою умови, правила та тарифи надання кредиту не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови/правила/тарифи не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови/правила/тарифи розумів позичальник при підписанні відповідної заяви позичальника, що умови/правила/тарифи містили в момент підписання заяви позичальника саме заявлені банківською установою розміри та підстави для нарахування відсотків, комісій та пені, або ж в подальшому такі умови/правила/тарифи не змінювались. Вказана правова позиція була висловлена в Постанові Верховного суду від 11 липня 2018 року по справі № 356/1261/16-ц;

До аналогічних висновків приходив і Верховний суд України у справах №6-16цс15, № 6-698цс15, № 6-757цс15.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення пред`явлених вимог.

Судові витрати покладаються на позивача у відповідності з п.2 ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 526, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2-13, 81, 141, 247, 264, 265, 280 ЦПК України суд , -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено та підписано 27 лютого 2020 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду О.С. Алтухова