РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - Кузьміної О.І.

за участю секретаря - Білої А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

встановив:

ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки в обґрунтування якого зазначив, що 28.06.2019р. ОСОБА_3 о9:00год. Керуючи легковим транспортом Renault Kango, д.н. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць К.Хетагурова та Некрасова в м. Херсоні, при повороті ліворуч, не надав перевагу іншому легковому автомобілю Chevrolet Captiva д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ,я кий рухався на зустріч прямо, чим порушив вимоги п.п.2.3 (б), 10.4 (б) ПДР України і допустив зіткнення з транспортним засобом під керуванням позивача, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124КУпАП України. В результаті ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області №766/13674/19 від 15.07.2019 року визнано вину водія ОСОБА_3 Автомобіль Renault Kango, д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 застрахований полісом №АО5060461, який укладений з ПАТ «СК «ТАС». 01.10.2010 року від ПАТ «СК «ТАС» здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 в розмірі 42412,68грн., відповідно до довідки АТ «Акцент - Банк « від 01.10.2019р. №5DPV-T4G6-QRG4-3KQF.

Згідно акту виконаних робіт №ЗН-0003735 від 17.09.2019р. наданого ПАТ «Херсон-Авто», вартість відновлювального ремонту автомобілю Chevrolet Captiva д.н. НОМЕР_2 становить 78873,74грн. Оскільки сплачено розмірі страхового відшкодування виявилось недостатньо для покриття завданих збитків, позивач змушений звернутися із позовом до відповідача. Крім матеріальних збитків позивачу завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 15000,00 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 36461грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 15000грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1152,60грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.10.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак надала відзив на позов, в якому вказала, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтвердив, які саме пошкодження отримав належний автомобіль в результаті події ДТП. Вважає, що сума відновлювального ремонту, зазначено у звіті, не влаштовує позивача і звертаючись до суду із даним позовом останній має на меті не відновлювання свого автомобіля, начебто порушеного права, а стягнення з відповідача додаткових грошових коштів задля свого збагачення, оскільки на підставі звіту ОСОБА_2 , ПАТ «ТАС» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 42412,68грн. Вважає суму відновлювального ремонту транспортного засобу марки Chevrolet Captiva д.н. НОМЕР_2 в загальному розмірі 78873,74грн.неправильною та завищеною. Також позивач нічим не підтвердив в чому виражається його моральна шкода та не надав належних доказів та не має доказів підтверджуючих розмір витрат на правничу допомогу.

Представник третьої особи АТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи ПАТ «ТАС» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, судом встановлені наступні обставини справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 28.06.2019р. ОСОБА_3 о 9:00год. керуючи легковим транспортом Renault Kango, д.н. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць К.Хетагурова та Некрасова в м. Херсоні, при повороті ліворуч, не надав перевагу іншому легковому автомобілю Chevrolet Captiva д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ,я кий рухався на зустріч прямо, чим порушив вимоги п.п.2.3 (б), 10.4 (б) ПДР України і допустив зіткнення з транспортним засобом під керуванням позивача, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124КУпАП України. В результаті ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 10.08.2016 року, транспортний засіб марки Chevrolet Captiva, державний номер НОМЕР_2 належить позивачу ОСОБА_2 .

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області №766/13674/19 від 15.07.2019 року визнано вину водія ОСОБА_3 Автомобіль Renault Kango, д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 застрахований полісом №АО5060461, який укладений з ПАТ «СК «ТАС». 01.10.2010 року від ПАТ «СК «ТАС» здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 в розмірі 42412,68грн., відповідно до довідки АТ «Акцент -Банк» від 01.10.2019р. №5DPV-T4G6-QRG4-3KQF.

Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру МВС України в Херсонській області №31/21/7-4347 від 23.09.2019 року, транспортний засіб Renault Kangoo, держаний номер НОМЕР_1 належить гр. ОСОБА_4 . Вказаний транспортний засіб був застрахований в ПрАТ «СГ «ТАС», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 14.02.2019 року АО 5060461.

Згідно акту виконаних робіт №ЗН-0003735 від 17.09.2019р. наданого ПАТ «Херсон-Авто», вартість відновлювального ремонту автомобілю Chevrolet Captiva д.н. НОМЕР_2 становить 78873,74грн.

Статтею 988 ЦК України встановлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

При визначенні розміру страхового відшкодування, завданого власнику транспортного засобу марки Chevrolet Captiva, державний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, ПрАТ «СГ «ТАС» керувалось звітом №83-D/57/4/0819 від 19.08.2019 року, зроблений ФОП ОСОБА_5 .

Так, частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За змістом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом та з огляду на положення ст.1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року передбачено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу.

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року

№142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за №1074/8395.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, звіт №83-D/57/4/0819 від 19.08.2019 року, зроблений ФОП ОСОБА_5 є належним та допустимим, в розумінні ст.ст.77,78 ЦПК України, доказом на підтвердження розміру матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 , як власнику транспортного засобу марки Chevrolet Captiva, державний номер НОМЕР_2 , який отримав механічні пошкодження в результаті ДТП, яке мало місце 28.06.2019 року, і вказана сума була повністю відшкодована позивачу ОСОБА_6 третьою особою у справі ПрАТ «СГ «ТАС» в порядку, встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом із тим, акт виконаних робіт №ЗН-0003735 від 17.09.2019 року та квитанції, надані ПрАТ «Херсон-Авто» не є належними та допустимими доказами зазначених обставин з підстав його невідповідності вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду у справі №753/21177/16-ц від 19.09.2018 року.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено поняття «страхування» - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про страхування», страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Враховуючи, що законодавство України, чинне, як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи судом, не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача задоволенню не підлягають, оскільки позивачу слід було звернутися з даним позовом безпосередньо до ПрАТ «СГ «ТАС», в якому було застраховано цивільно-правову відповідальність транспортного засобу Renault Kangoo, держаний номер НОМЕР_1 .

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до ч.4 ст. 1195 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

До такого висновку прийшла Палата Верховного Суду у постанові №755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Колегія суддів відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі №6-2587цс15, згідно з яким страховик, який здійснив виплату страхового відшкодування має право самостійно обирати до кого звертатися з суброгаційним позовом (до страховика цивільно-правової відповідальності чи до винуватця). Так, колегія зазначила, що в Україні існує інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому, пред`явлення вимоги до безпосереднього винуватця у межах страхового ліміту суперечить меті такого інституту. На цій підставі, суд прийшов до висновку, що у випадку пред`явлення вимоги до винуватця, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суди повинні відмовляти в задоволенні таких позовних вимог. Зазначений правовий висновок у подальшому був ще раз підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові №760/15471/15-ц від 03.11.2018 року.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного правового висновку Верховного Суду, всі претензії щодо невиплати страхового відшкодування в повному обсязі, позивачем можуть пред`являтись саме до страховика ПрАТ «СГ «ТАС», оскільки розмір заявлених позивачем витрат, з урахуванням вже виплаченої ПрАТ «СГ «ТАС» суми, не перевищує межі страхового відшкодування, передбаченої у полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 14.02.2019 року АО 5060461, за яким ОСОБА_4 застрахував цивільно-правову відповідальність забезпечуваного транспортного засобу Renault Kangoo, держаний номер НОМЕР_1 .

Відтак, заявлені до відповідача ОСОБА_3 вимоги про відшкодування завданої матеріальної шкоди є необґрунтованими. Позивачем ОСОБА_2 не доведено порушення його законних прав саме відповідачем ОСОБА_3 та всупереч вимогам процесуального закону не надано будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування цього.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог адвоката Радіновича В.І., третя особа - ПрАТ «СГ «ТАС», Херсонська філія ПрАТ «СГ «ТАС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки слід відмовити.

Згідно ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК країни, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Тому, у відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати на професійну привичну допомогу адвоката в розмірі 10 000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1191 ЦК України,ст.ст.12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 259, 263, 265, 268, 277, 279, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна