233 № 233/8639/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

представника позивача Бабіч В.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

третьої особи -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, третьої особи, про стягнення майнової шкоди, вказуючи, що 15 вересня 2018 року приблизно о 05 годині 50 хвилин на ділянці 60 км + 650 км автошляху Покровськ Бахмут Михайлівка відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , здійснив зіткнення з автобусом БАЗ А079.14, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ПУАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автобус марки БАЗ отримав механічні пошкодження. Відповідно до Висновку № 213/18 експертного автотоварознавчого дослідження від 20 листопада 2018 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 36 002, 76 грн., вартість матеріального збитку дорівнює 23 565,16 грн. Цивільно-правову відповідальність відповідача було застраховано у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ серія АМ № 4502764 від 03 липня 2018 року. Рішенням Господарського суду Донецької області від 30 жовтня 2019 року страховика було зобов*язано сплатити на користь ПУАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» суму страхового відшкодування у розмірі 21565,16 грн., що дорівнює вартості матеріального збитку за виключеннями франшизи. При цьому, невідшкодованими залишились спричинені позивачу збитки у загальному розмірі 16 207,60 грн., що складаються з: - 12437,60 грн. - різниці між вартістю відновлювального ремонту в сумі 36002,76 грн. та сумою страхового відшкодування у розмірі 21565,16 грн. та франшизою; - 2000 грн. сума франшизи; - 1770 грн. витрати, понесені на проведення автотоварознавчого дослідження та складання звіту. Вважає, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди володів транспортним засобом Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на законних підставах (оскільки інше не встановлено), є особою, відповідальною за спричинені позивачеві збитки, а отже є належним відповідачем по справі. З урахуванням викладеного, просив стягнути з відповідача на користь ПУАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» шкоду спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12 437 грн. 60 коп., витрати пов`язані з проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 1770 грн., суму франшизи у розмірі 2000 грн., а також, стягнути витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов*язані зі сплатою судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, та пояснив, що станом на теперішній час позивачем отримано суму страхового відшкодування від ТДВ СК «Альфа-Гарант» у розмірі 21 565,16 грн., проте різниця між вартістю відновлювального ремонту за експертним висновком та сумою страхового відшкодування залишається невідшкодованою. Вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена вироком суду, що слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом. Позивачем було залучено експерта для визнання суми майнової шкоди, оскільки для цього потрібні спеціальні знання. Вважає, що в акті огляду транспортного засобу від 14 листопада 2018 року, складеного експертом, з документів зазначені володілець (довірена особа) транспортного засобу, що оглядається, а також учасник ДТП (друга сторона), яких було запрошено для участі в огляді. Це не свідчить про фактичну присутність таких осіб, оскільки в акті відсутній їх особистий підпис. Таким чином, факт фальсифікації документів, на чому наголошує відповідач, не є підтвердженим. Зазначив, що у ході кримінального провадження відносно ОСОБА_1 на транспортний засіб, належний позивачу, було накладено арешт та він був переданий автотранспортному підприємству на відповідальне збереження, що було виконане. Просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача шкоду спричинену внаслідок пошкодження належного позивачеві транспортного засобув розмірі 12 437 грн. 60 коп., витрати пов`язані з проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 1770 грн., суму франшизи у розмірі 2000 грн., а також, витрати, пов*язані зі сплатою судового збору в розмірі 1921 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 грн., які вважав обґрунтованими та співмірними.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнав позовні вимоги, надавши письмовий відзив (а.с. 72), пояснив, що вважає заявлені до стягнення позивачем суми збитків завищеними. Зазначив, що ДТП дійсно мало місце та з його вини було завдано технічні пошкодження автобусу позивача, однак він не впевнений, що такі пошкодження відповідають тим, що зазначені в акті експерта. Пояснив, що автобус позивача не перебував на штраф-стоянці, до нього на території АТП мався доступ з боку сторонніх осіб та він міг бути додатково пошкоджений після ДТП. Вважає, що позивачем надані до суду недостовірні та підроблені документи, а саме висновок експерта та акт огляду транспортного засобу, у якому зазначено про його присутність, стоїть його підпис в той час як він перебував на стаціонарному лікуванні. Просив врахувати, що його вже було покарано за вироком суду, а також те, що внаслідок ДТП він також зазнав тілесних ушкоджень, його транспортний засіб було пошкоджено, та у теперішній час він має невеликий дохід та має витрачати кошти на лікування.

Третя особа - ОСОБА_2 , який був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з*явився, причину неявки не повідомив, письмові пояснення третьої особи до суду не надходили.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 15 вересня 2018 року о 05-50 годині на ділянці 60 км + 650 км автошляху Покровськ Бахмут Михайлівка відповідач ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , під час здійснення маневру обгону попутно рухомого автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, не переконавшись, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, де здійснив зіткнення з автобусом БАЗ А079.14, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ПУАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 9), як це вбачається, зокрема, з довідки про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 33).

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2019 року, що за даними ЄДРСР набрав законної сили 03 травня 2019 року, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 10-11).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як зазначено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автобус марки БАЗ отримав механічні пошкодження, що вбачається з акту огляду транспортного засобу від 14 листопада 2018 року з фототаблицею (а.с. 27, 28-30).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 213/18 від 20 листопада 2018 року щодо визначення розміру матеріального збитку у зв*язку з аварійними пошкодженнями, спричиненими автобусу марки БАЗ А079.14, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 22-32), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 36 002, 76 грн., ринкова вартість транспортного засобу складає 243 747,00 грн., розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складає 23 565,16 грн.

Відповідно до копії Полісу № АМ/4502764 ТДВ СК «Альфа-Гарант» строком дії з 04 липня 2018 року по 03 липня 2019 року включно (а.с. 34, 74), страхувальник ОСОБА_2 , забезпечений транспортний засіб - Skoda Fabia, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Господарського суду Донецької області від 30 жовтня 2019 року у справі № 905/1262/19 за позовом ПУАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» до ТДВ СК «Альфа-Гарант», третя особа ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про стягнення суми страхового відшкодування (а.с. 12-21) позовні вимоги ПУАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» було задоволено частково, стягнуто з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача ПУАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» суму страхового відшкодування у розмірі 21 565,16 грн., а також судовий збір та витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст. 1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (п. 2).

Як роз`яснено в п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Як встановлено у судовому засіданні завдана шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу в повному обсязі не відшкодована, що не оспорювалося відповідачем.

Позивачем у даному позові заявлено позовні вимоги про стягнення збитків у загальному розмірі 16 207,60 грн., що складаються з: - 12437,60 грн. - різниці між вартістю відновлювального ремонту в сумі 36002,76 грн. та сумою страхового відшкодування у розмірі 21565,16 грн. та франшизою; - 2000 грн. сума франшизи; - 1770 грн. витрати, понесені на проведення автотоварознавчого дослідження та складання звіту.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-1У).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Системний аналіз указаних положень законодавства дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості товарного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.

Як вбачається з письмового відзиву (а.с. 72) та пояснень відповідача у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 не згоден із описом пошкоджень, зазначеним в акті огляду транспортного засобу БАЗ А079.14, державний номер НОМЕР_2 , складеному експертом ОСОБА_3 , не попередженому про кримінальну відповідальність. Вважає такий опис недостовірним, оскільки не впевнений, що завдані внаслідок ДТП за його участю пошкодження відповідають тим, що зазначені в акті експерта, припускає, що транспортний засіб міг бути пошкоджений додатково сторонніми особами. При цьому, будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів відповідачем у судовому засіданні не надано.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо фальсифікації вказаного вище акту огляду транспортного засобу з огляду на зазначення у ньому про його присутність при огляді, як учасника ДТП, в той час, як він перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 73), оскільки факту підписання відповідачем ОСОБА_1 даного акту з матеріалів справи не вбачається, інших доказів на підтвердження таких доводів відповідачем не надано.

Так само, наданих стороною позивача доказів у підтвердження факту завдання матеріальної шкоди та її розміру стороною відповідача на думку суду не спростовано.

Під час розгляду даної цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та обов"язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заявлення клопотань. Судом учасникам справи було роз*яснено їх процесуальні права та обов*язки, при цьому, відповідачем клопотань щодо залучення особи, яка надає правничу допомогу на боці відповідача, а так само щодо надання часу для отримання можливості скористатися правничою допомогою адвоката не заявлялося. Клопотань про признання судових експертиз з питань, які потребують спеціальних знань, щодо допиту осіб у судовому засіданні в якості свідків до суду від учасників справи не надходило.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, позовні вимоги ПУАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 12 437 гривень 60 копійок у рахунок відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження транспортного засобу БАЗ А079.14, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Також, відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно договору страхування.

Страхове відшкодування за шкоду заподіяну потерпілим, завжди зменшується на суму франшизи. Тобто франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду.

У відповідність до вимог ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно Полісу обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 4502764 (а.с. 34, 74) розмір франшизи складає 2000 гривень.

З огляду на встановлені обставини, вказані правові норми, якими врегульовано спірні відносини, суд приходить до переконання, що із встановленням вини ОСОБА_1 в скоєнні ДТП, з наслідками спричинення механічних пошкоджень транспортному засобу та відповідними збитками, у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем, що полягає у компенсації суми франшизи в розмірі, визначеному договором страхування 2000 гривень, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

При цьому, як передбачено п.п. 34.2, 34.3 статті 34 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження), якщо його представник не з`явився у визначений строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Як встановлено рішенням Господарського суду Донецької області від 30 жовтня 2019 року у справі № 905/1262/19, що за даними ЄДРСР набрало законної сили 11 лютого 2020 року, позивач своїм листом № 190 від 02 листопада 2018 року запросив страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» взяти участь у технічному огляді транспортного засобу марки БАЗ А079.14, державний номер НОМЕР_2 , призначеному на 14 листопада 2018 року за визначеною у листі адресою, однак представник за запрошенням не з*явився. У подальшому для визначення вартості матеріального збитку позивачем було залучено експерта Синельник А.І. (а.с. 15).

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на положення пунктів 34.2, 34.3 статті 34 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і з урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги ПУАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1770 грн. (а.с. 31-32) не ґрунтуються на діючому законодавстві та до задоволення не підлягають.

За таких обставин, позов ПУАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв*язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору (а.с. 8).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до позову додано договір про надання правничої допомоги від 06 грудня 2019 року, укладений між Адвокатським Об*єднанням «ДЕКСТРА» та ПУАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» (а.с. 39-40, 43-44), додаткові угоди до нього № 1, № 2 (а.с. 41, 45, 83), звіти витраченого часу адвоката з переліком наданих послуг та їх вартістю (а.с. 42, 46, 67, 84), рахунок на оплату № 6 від 28 січня 2020 року, № 17 від 17 лютого 2020 року (а.с. 68, 85), платіжне доручення № 83 від 03 лютого 2020 року на суму 4500 грн., № 141 від 17 лютого 2020 року на суму 2600 грн. (а.с. 69, 86). Таким чином, є документально підтвердженими витрати, понесені позивачем у зв*язку з правничою допомогою адвоката, у загальному розмірі (4500 грн. + 2600 грн.) 7100 грн.

Під час судового розгляду цивільної справи клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, як і доказів у підтвердження неспівмірності витрат, з боку відповідача до суду не надходило. Наведене узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною у постанові у цивільній справі за № 311/2813/17 від 22 січня 2020 року.

Відповідно до частини 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги викладене, у зв*язку із частковим задоволенням позову, документально підтверджені витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 19, 259, 263, 264, 265 ЦПК України , -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» (адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Соборності, 1, ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), третя особа - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), про стягнення майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» шкоду, спричинену внаслідок пошкодження транспортного засобу БАЗ А079.14, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 12 437 (дванадцять тисяч чотириста тридцять сім) гривень 60 копійок, а також суму франшизи у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1711 (одна тисяча сімсот одинадцять) гривень 21 копійка, а також судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 6324 (шість тисяч триста двадцять чотири) гривні 62 копійки.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19 лютого 2020 року. Повний текст рішення суду виготовлений 25 лютого 2020 року.

Суддя: