Справа №173/209/20
Провадження №2/173/351/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

06.02.2020 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання права власності до відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 25 лютого 2020 року .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності на самочинно збудований об`єкт літера А-1 (магазин) з прилеглим до нього навісом літера «а-1» та ґанком літера «а'-1» , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: згідно договору дарування жилого будинку (з прилеглими до нього будівлями і спорудами), посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 11.10.2013 року, реєстровий № 3225 (передня адреса: АДРЕСА_2 ) він має право власності на будинок.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.12.2019 року, індексний номер витягу 192174173, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210, номер запису про право власності 34539323 земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого буднку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.009 га.. з кадастровим номером :08:012:0007 є його приватною власністю, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_1 .

В 2019 році він самовільно збудував на території своєї будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , магазин.

Ніяких дозволів на будівлю він не отримував.

В грудні 2019 року він звернувся до КЗ «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» для виготовлення технічного паспорта на об`єкт. 16.12.2019 року технічний паспорт був виготовлений та виданий йому на руки.

11.12.2019 року виконавчий комітет Верхньодніпровської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області рішенням № 281 затвердив адресу магазину, що розташована на земельній ділянці 0.009 га.

Самовільно збудований (реконструйований) об`єкт відповідно до технічного паспорту магазин (літера «А-1»), загальною площею 51.4 кв.м.

Він звернувся до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області щодо оформлення права власності на самочинно збудований об`єкт магазин і отримав відмову. Так як питання про визнання права власності не входять до компетенції органів місцевого самоврядування.

17.12.2019 року він звернувся до відділу житлово-комунального господарства, містобудування і архітектури Верхньодніпровської райдержадміністрації про надання висновку щодо відповідності розташування вимогам державних будівельних норм магазину по АДРЕСА_1 .

Головним архітектором району була надана інформаційна довідка в якій зазначається, що розміщення магазину по АДРЕСА_1 не суперечить містобудівній документації на місцевому рівні відповідно до схеми генерального плану м. Верхньодніпровськ будівництво об`єкта розташовано на сельбищній території в зоні житлової та громадської забудови біля садибної забудови (присадибних ділянок). Тому факт розміщення магазину на території міста в зоні сельбищної забудови не суперечить вимогам державним будівельним нормам, а саме: ДБН Б.2.2-5:2011 «Планування і забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій території» відповідно до пункту 6.1.38 розділу «Садибна забудова» ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» (набрав чинності 01.10.2019 року), допускається розміщення об`єктів обслуговування на присадибній ділянці згідно з нормами законодавства - України « прибудовані або окремо розміщені приміщення та тимчасові споруди для індивідуальної трудової та підприємницької діяльності допускається розташовувати на земельних ділянках навіть на червоних лініях».

Також об`єкт будівництва «магазин» відповідає вимогам державних будівельних норм ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди. Основні положення» та ДБН 2.2-23:2009 «Будинки і споруди, підприємства торгівлі».

Таким чином дану земельну ділянку можливо використовувати для розміщення об`єкта торгівлі - магазину (крамниці), оскільки це не суперечить діючому законодавству України (категорія земель залишається незмінною - це землі житлової та громадської забудови і відповідно до матеріалів містобудівної документації, і відповідно до землевпорядної документації) також розміщення об`єкта торгівлі по червоній лінії допускається згідно зазначених вимог державних будівельних норм навіть на присадибних ділянках.

В інформаційній довідці головного архітектора району вказується, що питання права володіння будівлею по АДРЕСА_1 він може вирішити тільки в судовому порядку, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем Верхньодніпровською міською радою Дніпропетровської області подана заява, згідно якої відповідач будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не зазначає.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Між сторонами виникли правовідносини із права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач згідно договору дарування жилого будинку (з прилеглими до нього будівлями і спорудами), посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 11.10.2013 року, реєстровий № 3225 (передня адреса: АДРЕСА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.12.2019 року, індексний номер витягу 192174173, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210, номер запису про право власності 34539323 земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.009 га., з кадастровим номером :08:012:0007 є приватною власністю позивача, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_1 .

За доводами позивача в 2019 році він самовільно збудував на території своєї будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , магазин. Ніяких дозволів на будівлю він не отримував.

На даний час у позивача виникла необхідність у реєстрації права власності на вищезазначений об`єкт нерухомості, але позивач не має можливості це зробити, оскільки збудований ним магазин не введений в експлуатацію.

Ввести об`єкт нерухомості в експлуатацію позивач не має можливості, так як інспекція ДАБІ не має методики стосовно об`єктів у яких дозвіл на будівництво відсутній.

Таким чином судом встановлено, що позивачем проведене будівництво (реконструкція) господарської будівлі гаражу, яка ним придбано за договором дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, без отриманих дозволів, що перешкоджає введенню його в експлуатацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 34, 35 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт без відповідного документу, передбаченого цією статтею вважається самочинним будівництвом. Після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними об`єктів, що класом наслідків відповідальності належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1 проводиться шляхом подачі декларації відповідно до Порядку).

Відповідно до вимог ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - Кабінетом Міністрів України прийнята постанова про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № 461 від 13.04.2011 року.

Враховуючи, що позивач здійснив будівництво Реконструкцію об`єкта нерухомості на земельній ділянці, яка перебуває у його власності, без отримання будь-яких дозволів, таке будівництво вважається самочинним будівництвом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки.

Разом із цим власник земельної ділянки не набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що проведене позивачем самочинне будівництво (реконструкція) нерухомого майна здійснене на належній до будинку присадибній земельній ділянці, площею 0.009 га,, власником якої є позивач ОСОБА_1 .

Згідно з «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України № 7/5 від 07.02.02р. визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Відповідно до рішення Верхньодніпровської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 11.12.2019 року № 281 затверджено адресу гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Г2 «а», який належить ОСОБА_1 , на підставі договору дарування житлового будинку ( з прилеглими до нього будівлями і спорудами), посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 11 жовтня 2013 року, реєстровий № 3225 (попередня адреса: АДРЕСА_2 ) та зобов`язано позивача внести відповідні зміни в технічну документацію.

Зазначений гараж був реконструйований позивачем в магазин.

17.12.2019 року позивач звернувся до відділу житлово-комунального господарства, містобудування і архітектури Верхньодніпровської райдержадміністрації про надання висновку щодо відповідності розташування вимога державних будівельних норм магазину по АДРЕСА_1 .

Головним архітектором району була надана інформаційна довідка в якій зазначається, що розміщення магазину по АДРЕСА_1 не суперечить містобудівній документації на місцевому рівні відповідно до схеми генерального плану м. Верхньодніпровськ будівництво об`єкта розташовано на сельбищній території в зоні житлової та громадської забудови біля садибної забудови (присадибних ділянок). Тому факт розміщення магазину на території міста в зоні сельбищної забудови не суперечить вимогам державним будівельним нормам, а саме: ДБН Б.2.2-5:2011 «Планування і забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій території» відповідно до пункту 6.1.38 розділу «Садибна забудова» ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» (набрав чинності 01.10.2019 року), допускається розміщення об`єктів обслуговування на присадибній ділянці згідно з нормами законодавства - України «прибудовані або окремо розміщені приміщення та тимчасові споруди для індивідуальної трудової та підприємницької діяльності допускається розташовувати на земельних ділянках навіть на червоних лініях».

Також об`єкт будівництва «магазин» відповідає вимогам державних будівельних норм ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди. Основні положення» та ДБН 2.2-23:2009 «Будинки і споруди, підприємства торгівлі», що підтверджується наданій суду довідкою.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що зазначену вище земельну ділянку можливо використовувати для розміщення об`єкта торгівлі - магазину (крамниці), оскільки це не суперечить діючому законодавству України (категорія земель залишається незмінною - це землі житлової та громадської забудови і відповідно до матеріалів містобудівної документації, і відповідно до землевпорядної документації) також розміщення об`єкта торгівлі по червоній лінії допускається згідно зазначених вимог державних будівельних норм навіть на присадибних ділянках.

Враховуючи, що самочинно збудований (реконструйований) позивачем магазин відповідає будівельно-технічним, санітарно - гігієнічним та пожежним вимогам і не порушує права інших осіб. Суд відповідно до способу захисту невизнаних прав, обраного позивачем, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з яким погоджується суд, вважає за можливе задовольнити позов, визнавши за позивачами право власності на самочинно збудований (реконструйований): об`єкт нерухомості літера А-1 (магазин) з прилеглим до нього навісом літера «а-1» та ґанком літера «а'-1» , загальною площею - 51.4 кв.м., житловою (основною) площею 24.9 кв.м., допоміжною (підсобною) площею -26.5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд вважає, що позивач не може в будь-який інший спосіб узаконити самочинне будівництво, оскільки згідно чинного законодавства повноваження щодо прийняття самочинно збудованих об`єктів нерухомості діяли у органів державного архітектурно-будівельного контролю лише до 31.12.2015 р. Відповідно до п.9 прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», через, що в іншому порядку окрім судового позивач не має можливості захистити свої права.

Крім того на даний час для остаточного узаконення самочинного будівництва складовою частиною необхідного пакету документів є рішення суду про визнання права власності на самочинне будівництво.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 1050.00.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв`язку з недотриманням порядку будівництва нового майна.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на самочинно збудований (реконструйований): об`єкт нерухомості, літера А-1 (магазин) з прилеглим до нього навісом літера «а-1» та ґанком літера «а'-1» , загальною площею - 51.4 кв.м., житловою (основною) площею 24.9 кв.м., допоміжною (підсобною) площею - 26.5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1050.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 25.02.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 25.02.2020 року

Оприлюднене: 02.03.2020 року

Дата набрання законної сили: 27.03.2020 року