Постанова

Іменем України

19 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 193/1391/17

провадження № 61-21113св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області,

треті особи: Фермерське господарство «Врожайне-ОІ», Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Вакулівська сільська рада Софіївського району Дніпропетровській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи: Фермерське господарство «Врожайне-ОІ», Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Вакулівська сільська рада Софіївського району Дніпропетровській області, про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації на земельну ділянку,

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Єрмолаєва Юрія Анатолійовича на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справита просив: визнати незаконним та скасувати в повному обсязі розпорядження Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі - Софіївська РДА) від 02 грудня 2005 року № 546-р про виділення громадянці ОСОБА_2 на території Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (далі - Жовтневої сільської ради) земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі земельної частки (пай); визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 29 грудня 2014 року, серія та номер НОМЕР_2 видане ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 6,5700 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0178; скасувати право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 6,5700 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Жовтневої сільської ради, кадастровий номер :01:001:0178 та скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки як об`єкта земельних відносин; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 6,570 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів Жовтневої сільської ради. Його право власності на цю земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 23 грудня 2002 року ІІІ-ДП № 047820 виданим Софіївською РДА на підставі розпорядження голови від 03 грудня 2002 року № 424-р. З метою приведення прав власності на зазначену земельну ділянку до вимог чинного законодавства України, на його замовлення землевпорядною організацією - Товариством з обмеженою відповідальністю «Юрістек Груп» було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка була надана відділу Держгеокадастру разом з відповідною заявою, для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. 11 жовтня 2016 року рішенням Державного кадастрового реєстратора № РВ-016 йому відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру через те, що земельна ділянка, яка перебуває у власності позивача, має перетини з іншою земельною ділянкою, кадастровий номер :01:001:0178, що належить ОСОБА_2 Площа перетинів співпадає на 100 процентів (повне співпадання). Належна йому на праві власності земельна ділянка безпідставно була передана та 17 грудня 2014 року зареєстрована за ОСОБА_2 . За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 жовтня 2017 року № 101064240 на зазначену земельну ділянку 03 лютого 2015 року було зареєстровано право оренди зазначеної земельної ділянки між ОСОБА_2 та третьою особою - Фермерським господарством «Врожайне-ОІ» (далі - ФГ «Врожайне-ОІ») терміном на 7 років. На його думку, Софіївська РДА не маючи повноважень на розпорядження наданою йому у власність земельною ділянкою, незаконно передала земельну ділянку у власність ОСОБА_2 , яка протиправно провела реєстрацію такого права власності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Софіївський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 22 травня 2019 року у складі судді Кащука Д. А. позов задовольнив частково. Визнав незаконним та скасував розпорядження Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 02 грудня 2005 року № 546-р про виділення ОСОБА_2 на території Жовтневої сільської ради земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі земельної ділянки (пай). Визнав недійсним та скасував свідоцтво про право власності від 29 грудня 2014 року серії № НОМЕР_2, видане ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 6,5700 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0178. В решті позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Софіївська РДА розпорядженням від 02 грудня 2005 року № 546-р незаконно передала у власність земельну ділянку, яка вже знаходилася у приватній власності позивача, а ОСОБА_2 , незаконно отримала у власність відповідну земельну ділянку та провела реєстрацію такого права, незважаючи на те, що право власності на спірну земельну ділянку вже було зареєстровано за позивачем.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Дніпровський апеляційний суд постановою від 15 жовтня 2019 року рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року в частині часткового задоволення позовних вимог скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат. В решті рішення суду залишив без змін.

Мотивував рішення апеляційний суд тим, що встановлений висновком експерта від 05 жовтня 2018 року факт того, що земельна ділянка з кадастровим № :01:001:0178, яка належить ОСОБА_2 накладається на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 , не підтверджує того, що ОСОБА_2 отримала у приватну власність земельну ділянку, належну відповідачу на праві приватної власності. При цьому, суд виходив з того, що ОСОБА_2 здійснила Державну реєстрацію успадкованої нею спірної земельної ділянки ще у листопаді 2014 року, тоді, як ОСОБА_1 зайнявся цим питанням у 2016 році, тобто пізніше відповідачки майже на два роки.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У листопаді 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Єрмолаєв Ю. А. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року і залишити в силі рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року.

Касаційна скарга мотивована помилковістю висновку апеляційного суду про те, що земельна ділянка ОСОБА_1 не є сформованою, оскільки отримання державного акта на право власності на землю у 2002 році є підтвердженням того, що спірна земельна ділянка була сформована без присвоєння їй кадастрового номера. Апеляційний суд безпідставно позбавив ОСОБА_1 права власності на землю через те, що ОСОБА_2 раніше позивача здійснила державну реєстрацію земельної ділянки. Суд не взяв до уваги того, що факт перебування у власності ОСОБА_1 спірної земельної ділянки та повного накладання земельних ділянок також підтверджений висновком судового експерта від 06 березня 2018 року.

У грудні 2019 року представник ОСОБА_2 - адвокат Максимов Роман Ігорович подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що воно є законним і обґрунтованим. Доводи наведені в касаційній скарзі не відповідають дійсним обставинам справи, не ґрунтуються на вимогах закону, не спростовують доведені обставини і не обґрунтовують порушення судами норм матеріального та процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваних судових рішень. При цьому зазначив, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими після їх внесення до Державного реєстру земель, виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх державної реєстрації, тобто, після визначення площі земельної ділянки, її меж відповідно до координат на місцевості, внесення зазначеної інформації до земельного державного кадастру. Земельна ділянка з кадастровим № :01:001:0178, як об`єкт цивільних прав була сформована 04 листопада 2014 року, а тому державний акт від 23 грудня 2002 року серії ІІІ-ДП № 047820 ніяким чином не може посвідчувати право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, оскільки на момент видачі зазначеного державного акту не існувало такого об`єкту цивільних прав, як земельна ділянка кадастровий № :01:001:0178. Також зазначив, що судами попередніх інстанцій також не взято до уваги того, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0178 належала колективному сільськогосподарському підприємству «Свердловське» (далі - КСП «Свердловське») на праві колективної власності на землю від 16 грудня 1994 року серії ДП Сф № 0007. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95) встановлено дві умови набуття права на земельну частку (пай) з земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства: 1) членство в колективному сільськогосподарському підприємстві; 2) наявність у списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з інформацією відділу у Софіївському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в списках до державного акту на право колективної власності колишнього КСП «Свердловське» від 16 грудня 1994 року серії ДП Сф №0007 та в книзі видачі сертифікатів на земельні частки (паї) не значиться прізвище ОСОБА_1 , а згідно з книгою видачі сертифікатів на земельні частки (паї) по колишньому КСП «Свердловське» на території Вакулівської (Жовтневої) сільської ради взагалі відсутня інформація по видачі сертифікату серії ДП № 0390391 на земельну частку пай. У списку громадян-членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком № 1 до державного акта на право колективної власності на землю від 16 грудня 1994 року ДП Сф № 0007, прізвище ОСОБА_1 не значиться. Під час судового розгляду, позивачем не надано суду будь-яких доказів його трудової діяльності в КСП «Свердловське», зокрема копію трудової книжки або виписки з пенсійного фонду про сплату ним обов`язкових внесків. Також, представник відповідача зазначає, що, згідно з наявною в матеріалах справи інформацією за 1984-1985 та 1994-1996 роки ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася заробітна плата, що вказує на те, що позивач не був членом КСП «Свердловське» на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю від 16 грудня 1994 року серії ДП Сф № 0007, що у відповідності до Указу № 720/95 позбавляє його права на земельну частку пай, у зв`язку з чим державний акт серії ІІІ-ДП № 047820 виданий незаконно і не може бути підставою для визнання незаконним та скасування розпорядження Софіївської РДА від 02 грудня 2005 року № 546-р та визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності від 29 грудня 2014 року № НОМЕР_2.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

04 грудня 2019 року справа № 193/1391/17 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,570 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів Жовтневої сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 23 грудня 2002 року ІІІ-ДП № 047820 виданим Софіївською РДА на підставі розпорядження голови від 03 грудня 2002 року № 424-р.

У списку на відведення громадянам Жовтневої сільської ради земельних ділянок в натурі (на місцевості) у розмірі земельної частки (паю) та видачі державних актів на право приватної власності на землю, що є додатком до розпорядження голови Софіївської РДА від 03 грудня 2002 року № 424-р значиться, серед інших прізвищ громадян, наступна інформація: « Прізвище , ім`я, по батькові - ОСОБА_1 ; № паю - НОМЕР_3; площа, га - 6,570».

На замовлення ОСОБА_1 землевпорядною організацією - ТОВ «Юрістек Груп», було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка була надана відділу Держгеокадастру разом з відповідною заявою, для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Рішенням Державного кадастрового реєстратора від 11 жовтня 2016 року № РВ-016 ОСОБА_1 було надано відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру через те, що земельна ділянка, яка перебуває у власності позивача, має перетини з іншою земельною ділянкою - кадастровий номер :01:001:0178, що належить ОСОБА_2 Площа перетинів співпадає на 100 процентів (повне співпадання).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 жовтня 2017 року № 101064240 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0178, що належить ОСОБА_2 було зареєстровано 17 грудня 2014 року державним реєстратором Профатіловою М. С. Софїївського районного управління юстиції Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право власності від 29 грудня 2014 року серія та номер НОМЕР_2, виданого державним реєстратором Профатіловою М. С. Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області.

З відомостей про земельну ділянку від 18 жовтня 2017 року встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_2 кадастровий номер :01:001:0178 станом 18 жовтня 2017 року становить 157 764,66 грн.

Встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_2 , площею 6,57 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Софїївський район, Жовтнева сільська рада, кадастровий номер :01:001:0178, виділена їй на підставі Розпорядження голови Софіївської РДА від 02 грудня 2005 року за № 546-р «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку громадянці на території Жовтневої сільської ради», прийнятого, як вбачається з його змісту, на підставі заяви громадянки, яка має сертифікат на право на земельну частку (пай), та у якому, зокрема, зазначено: «1. Виділити громадянці ОСОБА_2 на території Жовтневої сільської ради, згідно додатку, земельну ділянку в натурі (на місцевості) у розмірі земельної частки (паю) та видати державний акт на право власності на земельну ділянку.

За інформацією, отриманою від Відділу у Софїївському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) перейшло від громадянки ОСОБА_4 , яка згідно зі списком громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком № 1 до державного акта на право колективної власності на землю від 16 грудня 1994 року серії ДП Сф № 0007, виданого Жовтневою сільською Радою народних депутатів Софіївського району Дніпропетровської області колгоспу імені Свердлова Софіївського району Дніпропетровської області відповідно до рішення цієї ж ради від 18 червня 1993 року № ІІ-ХХІ та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 7, значиться за порядковим № 258.

На ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови Софіївської РДА від 01 жовтня 1997 року № 338-р було видано та зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0313219 , зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області 07 жовтня 1997 року за № 0219.

Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30 січня 2002 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, в. о. державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори Уколовою Н. М. та зареєстрованого у реєстрі за № 200 встановлено, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 .

Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0313219 , виданого Софіївською РДА та зареєстрованого 07 жовтня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0219 на ім`я померлої в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області.

Згідно додатку до розпорядження голови Софіївської РДА від 02 грудня 2005 року № 546-р значиться наступна інформація: «Прізвище, ім`я та по батькові громадянина - ОСОБА_2 № паю - 3-НОМЕР_3; площа (га) - 6,57».

З висновку експерта від 05 жовтня 2018 року № 1525-18 за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою та земельно-технічної експертизи встановлено, що: 1) координати поворотних точок межі земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0178, яка розташована на території Жовтневої сільської ради та перебуває у власності ОСОБА_2 , наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за фактичним використанням (в натурі (на місцевості)) відповідає відомостям про цю земельну ділянку (координатам), які містяться у Державному земельному кадастрі»; 2) площа та межі земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0178, яка розташована на території Жовтневої сільської ради та перебуває у власності ОСОБА_2 , наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за фактичним використанням відповідає площі та межам цієї земельної ділянки відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_2 на території Жовтневої сільської ради, на підставі якої здійснювалось формування та державна реєстрація цієї земельної ділянки; 3) координати поворотних точок, місце розташування, площа та межі земельної ділянки (пай № НОМЕР_3), яка розташована на території Жовтневої сільської ради та перебуває у власності ОСОБА_1 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 047820, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23 грудня 2002 року за № 302, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за фактичним використанням відповідає координатам поворотних точок, місцю розташування, площі та межам цієї земельної ділянки відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 на території Жовтневої сільської ради; 4) земельна ділянка ОСОБА_2 площею 6,5700 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Жовтневої сільської ради, кадастровий номер :01:001:0178 накладається (перетинається) на земельну ділянку площею 6,5700 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 047820, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23 грудня 2002 року за № 302, виданого на підставі розпорядження голови Софіївської РДА від 03 грудня 2002 року № 424-р. Площа накладання (перетину) складає - 6,5700 га.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна від 21 жовтня 2017 року №101064240 на підставі свідоцтва про власність № НОМЕР_2, виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності (номер запису про право власності 82926661, дата реєстрації 17 грудня 2014 року) належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0178 площею 6,57 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, Жовтнева сільська рада.

Державна реєстрація цієї земельної ділянки відбулася 04 листопада 2014 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_2 на території Жовтневої сільської ради, розробленої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови Софіївської РДА від 02 грудня 2005 року за № 546-р «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку громадянці на території Жовтневої сільської ради», про що свідчить відмітка Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Єрмолаєва Ю. А. на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з наявності факту порушення відповідачами прав ОСОБА_1 , оскільки Софіївська РДА розпорядженням від 02 грудня 2005 року № 546-р незаконно передала у власність земельну ділянку, яка вже знаходилася у приватній власності позивача, а ОСОБА_2 , незаконно отримала у власність відповідну земельну ділянку та провела реєстрацію такого права, незважаючи на те, що право власності на спірну земельну ділянку вже було зареєстровано за позивачем (відповідно до вимог, чинного на час набуття у власність законодавства).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що ОСОБА_2 здійснила Державну реєстрацію успадкованої нею спірної земельної ділянки ще у листопаді 2014 року, тоді, як ОСОБА_1 зайнявся цим питанням у 2016 році, тобто пізніше відповідачки майже на два роки. Встановлений висновком експерта від 05 жовтня 2018 року факт того, що земельна ділянка з кадастровим №:01:001:0178, яка належить ОСОБА_2 накладається на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 , не підтверджує той факт, що ОСОБА_2 отримала у приватну власність земельну ділянку, належну відповідачу на праві приватної власності. За таких обставин, права позивача не порушені.

Верховний Суд не погоджується з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,570 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів Жовтневої сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 23 грудня 2002 року ІІІ-ДП № 047820 виданим Софіївською РДА на підставі розпорядження голови від 03 грудня 2002 року № 424-р.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що передачею у власність земельної ділянки ОСОБА_2 порушено його право власності на земельну ділянку, оскільки ця ділянка була раніше передана йому у власність.

Земельна ділянка ОСОБА_2 , площею 6,57 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Софїївський район, Жовтнева сільська рада, кадастровий номер :01:001:0178, виділена їй на підставі Розпорядження голови Софіївської РДА від 02 грудня 2005 року за № 546-р «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку громадянці на території Жовтневої сільської ради».

Висновком експерта від 05 жовтня 2018 року встановлено, що земельна ділянка з кадастровим №:01:001:0178, що належить відповідачу ОСОБА_2 повністю накладається на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 .

Частиною дев`ятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою, а пунктом 15 частин першої статті 26 цього ж Закону визначено, що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

За змістом частини четвертої, сімнадцятої, двадцятої статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо приватизації земель державних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій погоджуються рішенням загальних зборів працівників цих підприємств, установ та організацій (іншими суб`єктами, визначеними законодавством), територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і затверджуються районними державними адміністраціями. Підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Погодження документації із землеустрою здійснюється за місцем розташування земель (земельних ділянок) територіальними органами центральних органів виконавчої влади, утвореними у районі, місті обласного, республіканського значення (Автономної Республіки Крим), містах Києві та Севастополі, або міжрегіональним територіальним органом, у разі якщо повноваження його поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно з частинами першою та другою статті 49 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій розробляються на підставі рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій включають: а) завдання на складання проекту землеустрою; б)пояснювальну записку; в) рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про приватизацію земель; г) список осіб, які мають право на отримання у власність земельної частки (паю); ґ) матеріали нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь підприємства; д) схему розподілу земель підприємств, установ, організацій на землі, що передаються у приватну власність та залишаються у державній або комунальній власності (лісогосподарського призначення, водного фонду, резервного фонду); е) матеріали розрахунку вартості і розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах; є) схему поділу сільськогосподарських угідь, що підлягають приватизації, на земельні ділянки; ж) матеріали погодження проекту землеустрою, встановлені статтею 186 Земельного кодексу України; з) відомості про обчислення площі земельної ділянки; и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельних ділянок; ї) матеріали перенесення меж земельних ділянок у натуру (на місцевість).

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України в редакції, чинній на час отримання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Умовами статті 126 ЗК України в редакції, чинній на час отримання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» було затверджено форму державного акта на право власності на земельну ділянку. Видавалися державні акти вказаного зразка державними органами земельних ресурсів при місцевих державних адміністраціях або органах місцевого самоврядування, підписувались головою місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, а також начальником державного органу земельних ресурсів.

Постановами Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2008 року № 926, від 12 листопада 2008 року № 1019 були змінені форми державного акта на право власності на земельну ділянку.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

З 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як зазначалося вище, державний акт на право приватної власності на землю від 23 грудня 2002 року ІІІ-ДП № 047820, виданий Софіївською РДА на підставі розпорядження голови від 03 грудня 2002 року № 424-р, яким земельну ділянку, площею 6,570 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів Жовтневої сільської ради надано ОСОБА_1 у власність, не скасовано і незмінено, а тому районна рада, передаючи ОСОБА_2 земельну ділянку, право власності на яку раніше набув позивач, діяла не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції і зазначеним вище законам України.

Отже, право власності на спірну земельну ділянку позивач набув на підставі державного акта на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 302, тобто набув право власності на земельну ділянку в порядку, який був передбачений на той час. При цьому, зміна законодавства щодо порядку реєстрації права власності на землю (необхідність внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), що відбулося пізніше, не дає підстав вважати, що земельна ділянка була набута позивачем у власність з порушенням вимог закону, чи його права на земельну ділянку, які підтверджувалися державним актом припинились.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Апеляційний суд помилково скасував обґрунтоване рішення районного суду і відмовив у задоволенні позову через його безпідставність.

Враховуючи наведене, обґрунтованими є доводи касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи наведені у відзиві на касаційну скаргу про неправомірність набуття позивачем права власності на земельну ділянку, не заслуговують на увагу, оскільки вимог про скасування державного акта на право приватної власності на землю від 23 грудня 2002 року ІІІ-ДП № 047820, виданого Софіївською РДА на підставі розпорядження голови від 03 грудня 2002 року № 424-р та про визнання недійсним вказаного розпорядження, заявлено не було, а тому відсутні підстави вважати, що спірна земельна ділянка належить позивачу неправомірно.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

За подання касаційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 2 820 грн, які підлягають стягненню з відповідачів на його користь.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Єрмолаєва Юрія Анатолійовича задовольнити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року скасувати, а рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_2 , Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 по 1 410 (одна тисяча чотириста десять) грн з кожного судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун В. П. Курило