Провадження №2/523/1750/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Микитей А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 » про захист прав споживачів шляхом стягнення матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь позивача майнової шкоди в розмірі 10 528, 66 гривень та моральної шкоди в розмірі 10528,66 грн.

Позов мотивується тим, що позивач (замовник) та фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (виконавець) (позовні вимоги до якого в даній справі залишено без розгляду ухвалою суду від 24.02.2020 року) укладено договір GL 00698 від 06.06.2018 року про організацію роботи з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця.

Договір завірений печаткою фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 ».

Вартість виробів складає 14602,00 грн., задаток - 4602,00 грн.

05.06.2018 року позивач сплатив задаток в розмірі 4602,00 грн, що підтверджується чеком №589, 13.06.2018 року сплачено у рахунок вартості виробів 2000,00 грн., 22.06.2018 року сплачено остаточну суму відповідно договору 3620,00 грн., що підтверджується товарним чеком №00698.

Таким чином за вироби позивачем сплачено 10222,00 грн.

Договором визначено строк виготовлення виробів -21 робочий день після остаточної оплати вартості виробів, чи 40 робочих днів, якщо вироби мають нестандартну комплектацію.

Оскільки вироби не мали нестандартну комплектацію, то вироби повинні були виготовлені протягом 21-го робочого дня не пізніше 24.07.2018 року.

Виконавцем не було виконано зобов`язання без позначання причин.

В жовтні 2018 року виконавець повідомив замовника про готовність виробів.

Позивач повідомив виконавця про відмову в отриманні виробів через порушення виконавцем умов договору щодо строку передачі виробів. З цих підстав позивач замовив вироби в іншого виконавця, тому потреба у виконанні договору GL 00698 від 06.06.2018 року відпала. Позивач попросив виконавця повернути сплачені кошти в сумі 10222,00 грн., на що отримав відмову.

Позивач посилається на положення ст. 629, ст.631, ст. 651, ст.653, ст.1167 ЦК України, п. п. 1,4,5 ст.10, ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач зазначив про наявність завданої йому моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях позивача щодо очікування виготовлення виробів належним чином, у строки відповідно до договору.

Позивач в призначене судове засідання не з`явився. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Судом встановлено:

Позивач (замовник) та фізична особа-підприємець « ОСОБА_2 » (виконавець) уклали договір GL 00698 від 06.06.2018 року про організацію роботи з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця (а.с.9).

Вартість виробів складає 14602,00 грн., задаток - 4602,00 грн.

05.06.2018 року позивач сплатив задаток в розмірі 4602,00 грн, що підтверджується чеком №589, 13.06.2018 року сплачено у рахунок вартості виробів 2000,00 грн., 22.06.2018 року сплачено остаточну суму відповідно договору 3620,00 грн., що підтверджується товарним чеком №00698.

Таким чином за вироби позивачем сплачено 10222,00 грн.

Інших доказів не надано.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 906 ЦК України виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 цього Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Позивач не надав доказів повідомлення виконавцем саме в жовтні 2018 року про готовність виробів, тобто позивачем не доведено порушення умов договору в частині строків виконання виробів, а тому відсутні підстави застосувати вимоги ч. 1 ст. 10 цього Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача сплачених грошових коштів в сумі 10528,66 гривень, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 263-265, 280 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 » про захист прав споживачів шляхом стягнення матеріальної та моральної шкоди

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 28.02.2020 року.

Суддя