УХВАЛА

16 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 686/31776/19

провадження № 61-15940ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Керницькою Ілоною Романівною, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2020 року, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 вересня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просила суд стягнути за рахунок коштів державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, що обліковується у Державній казначейській службі України, на її користь 50 000,00 грн моральної шкоди та 5 459,19 грн майнової шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 162,00 грн витрат на правничу допомогу.

В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 вересня 2020 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2020 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року залишено без змін.

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала через адвоката Керницьку І. Р., засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2020 року, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 вересня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення.

Вивчивши касаційну скаргу, подані матеріали, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 102,00 грн.

Ціна позову у даній справі становить 55 459,19 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102*100= 210 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. Однак, таких доводів касаційна скарга не містить.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначена справа є малозначною в силу закону та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки ОСОБА_1 подала через адвоката Керницьку І. Р., касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Керницькою Ілоною Романівною, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2020 року, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 вересня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

С. П. Штелик