Провадження №2/523/1258/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2020 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Круглікова О.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі, цивільну справу за позовом -

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр» (65023, м. Одеса, вул. Новосельського, буд. 64) , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 , місце проживання : АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН № НОМЕР_2 , про відшкодування шкоди, завданої злочином,-

Установив:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, що завдані скоєнням ДТП працівником та просив стягнути з ТОВ «Агенство безпеки «Центр» суму матеріальної шкоди у розмірі 69652 грн. 75 коп. та моральну шкоду у розмірі 98625 грн. 93 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 , близько 21 години 10 хвилин 07 вересня 2015р., знаходячись в трудових відносинах з ТОВ «Агенція безпеки «Центр», виконуючи свої службові обов`язки, керуючи технічно справним автомобілем «Део-Ланос» д/н НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Біном - Юг», який знаходиться в оренді у ТОВ «Агенція безпеки «Центр» на підставі договору оренди, рухаючись по АДРЕСА_3 , отримав службовий виклик та вирішив здійснити маневр лівого розвороту у забороненому для цього місці, оскільки проїжджа частина мала по дві смуги руху в одному напрямку, позначені дорожньою розміткою у вигляді подвійної суцільної смуги, при цьому заходів, що виключають виникнення аварійної ситуації не вжив, не переконався у безпеці свого маневру, уважним не був, за дорожньою обстановкою не стежив, почав виконувати маневр лівого розвороту, не надав перевагу у русі автомобілю «Шкода-Фабия» д/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався позаду у попутному напрямку, з боку Дніпропетровської дороги у напрямку вул. Ак. Сахарова, у лівій смузі, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів.

В результаті ДТП позивачу ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження, які відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 2197 від 23.09.2015 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а саме: закритий косий перелом IV п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням кісткових відламків, сінців та інш.

Вказаними діями відповідач порушив вимоги п.п. «б» п. 2.3., п.10.1., п.10.4., п.11.4, дорожньої розмітки 1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідач вину визнав.

Також вина відповідача підтверджується матеріалами кримінального провадження № 23/6015/16-к, вказаною ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 04.10.2018 р. відповідач був звільнений від кримінальної відповідальності.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, діями відповідача позивачу було заподіяно майнової шкоди, а саме: Спричинені тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я. Під час лікування ОСОБА_1 було витрачено: на придбання ліків та лікарських засобів - 3500 грн.

Крім того, був суттєво порушений її уклад життя, так як права рука у позивача була загіпсована, звернулась до послуг няні, та 14 вересня 2015 року було укладено Договір про надання послуг з ОСОБА_4 , яка виконувала роботу як няні так і хатньої робітниці, що потягло додаткових витрат на оплату її послуг в сумі 3300,00 грн.

Крім того, у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Шкода - Фабия», що належить позивачу на праві спільної сумісної власності подружжя та неможливістю його використання, сторона позивача змушена витрачати додаткових зусиль для забезпечення транспортних потреб сім`ї, що потягло за собою додаткових витрат на таксі та на оренду автомобіля, так транспортні витрати склали: таксі -1760,00 грн., згідно до Договорів про надання послуг від 15.09.2015 р. та 03.11.2015 р. з ОСОБА_5 за оренду автомобіля Тайота РАВ4 д/н НОМЕР_5 на загальну суму 15 000,00 грн.

Після ДТП автомобіль був вилучений у ОСОБА_1 та поставлений для зберігання на спеціальний майданчик, що розташований на АДРЕСА_4 , витрати на зберігання та перевозку автомобіля склали 1365,50 грн., що підтверджується Актом огляду та затримання транспортного засобу № 2830-6 від 08.09.2015 р., Актом виконаних робіт №14 від J8.09.2015 р., квитанцією №14 від 08.09.2015 р., Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 .

З метою отримання експертної оцінки по визначенню вартості збитку, завданого внаслідок ДТП, позивач звернулась до експерта ОСОБА_7 , був укладений Договір на проведення експертної оцінки майна № 3609 від 12.04.2016 р. та отриманий Висновок № 3609 від 16.04.2016 р., в котрому зазначено, що: «вартість матеріальної шкоди, що спричинена власнику автомобиля Шкода Фабия р/н ВН7448ВТ, 2008 р.в., пошкодженого в результаті ДТП, станом на 10.04.2016р. становить 65 077,02 грн., вартість відновленого ремонту становить 113 754,40 грн.», за проведення експертної оцінки було оплачено згідно до Рахунку №3609 від 12.04.2016 р., відповідно до квитанцій №2 від 14.04.2016 р. 500, 00 грн.

З врахуванням того, що цивільна відповідальність власника автомобіля була застрахована в ПАТ «ХДІ страхування», страхова компанія відшкодувала ОСОБА_1 шкоду в розмірі, що передбачений страховим полісом, у розмірі матеріальної шкоди 49713,75 грн. та моральної шкоди у розмірі 1374,07 грн.

Також позивач просить стягнути з ТОВ Агенство безпеки «Центр» суму моральної шкоди у розмірі 98625 грн. 93 коп.

Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року суддею Сувертак І. В. прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу в порядку загального позовного провадження. (а.с. 67).

Представником відповідача 24 січня 2019 року надано на адресу суду відзив на позовну заяву в котрому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки страховою компанією відшкодовано вказані збитки та стороною позивача навмисно завищуються матеріальна та моральна шкода, котрі належними доказами не підтверджені. (а.с. 70-73).

Стороною позивача 12 березня 2019 року надано відповідь на відзив. (а.с. 98-101) в котрому позивач просив його позовні вимоги задовольнити повному обсязі.

Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року підготовче засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті позовних вимог. (а.с. 153).

Представник позивача, адвокат Тарасов Д. А. надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з обґрунтувань, що викладені в позові та відповіді на позов. (а.с. 155).

Представник відповідача, адвокат Шушулкова В. Д. також надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення вимог заперечувала та просила врахувати позицію відповідача, що викладена в відзиві на позовну заяву. (а.с. 156).

Третя особа в судове засідання не прибула, про розгляд справи була повідомлена належним чином та вчасно, причин неявки суду не сповістила та з заявами про відкладення розгляду справи не зверталась. Неявка третьої особи не є перешкодою для розгляду зазначеної справи.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності третьої особи.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_2 , близько 21 години 10 хвилин 07 вересня 2015р., знаходячись в трудових відносинах з ТОВ «Агенція безпеки «Центр», виконуючи свої службові обов`язки, керуючи технічно справним автомобілем «Део-Ланос» д/н НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Біном - Юг», який знаходиться в оренді у ТОВ «Агенція безпеки «Центр» на підставі договору оренди, рухаючись по АДРЕСА_3 , отримав службовий виклик та вирішив здійснити маневр лівого розвороту у забороненому для цього місці, оскільки проїжджа частина мала по дві смуги руху в одному напрямку, позначені дорожньою розміткою у вигляді подвійної суцільної смуги, при цьому заходів, що виключають виникнення аварійної ситуації не вжив, не переконався у безпеці свого маневру, уважним не був, за дорожньою обстановкою не стежив, почав виконувати маневр лівого розвороту, не надав перевагу у русі автомобілю «Шкода-Фабия» д/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався позаду у попутному напрямку, з боку Дніпропетровської дороги у напрямку вул. Ак. Сахарова, у лівій смузі, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів.

В результаті ДТП позивачу ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження, які відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 2197 від 23.09.2015 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а саме: закритий косий перелом IV п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням кісткових відламків, сінців та інш. (а.с. 4-6).

Вказаними діями відповідач порушив вимоги п.п. «б» п. 2.3., п.10.1., п.10.4., п.11.4, дорожньої розмітки 1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 07 вересня 2015 року, близько 21 години 10 хвилин, є встановленим і доказуванню не підлягає.

З метою отримання експертної оцінки по визначенню вартості збитку, завданого внаслідок ДТП, позивач звернулась до експерта ОСОБА_7 , був укладений Договір на проведення експертної оцінки майна № 3609 від 12.04.2016 р. та отримав Висновок № 3609 від 16.04.2016 р., висновках якого зазначено, що: «вартість матеріальної шкоди, що спричинена власнику автомобиля Шкода Фабия р/н ВН7448ВТ, 2008 р.в., пошкодженого в результаті ДТП, станом на 10.04.2016р. становить 65 077,02 грн., вартість відновленого ремонту становить 113 754,40 грн.». (а.с. 19-36).

З врахуванням того, що цивільна відповідальність власника автомобіля була застрахована в ПАТ «ХДІ страхування». страхова компанія відшкодувала ОСОБА_1 шкоду в розмірі, що передбачений страховим полісом, у розмірі матеріальної шкоди 49713,75 грн. та моральної шкоди у розмірі 1374,07 грн. (зазначене сторонами не оспорюється).

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

ОСОБА_2 дійсно близько 21 години 10 хвилин 07 вересня 2015р., виконував трудові обов`язки, оскільки знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Агенція безпеки «Центр», та керував технічно справним автомобілем «Део-Ланос» д/н НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Пунктом 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку Страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За правилами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом вказаної норми відшкодовується різниця саме між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. А не різниця між фактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності.

Страховою компанією згідно полісу обов`язкового страхування було відшкодовано матеріальну шкоду у розмірі 49713 грн. 75 коп.

Згідно Висновку № 3609 від 16.04.2016 р., експерта ОСОБА_7 вартість відновленого ремонту автомобіля Шкода Фабия р/н ВН7448ВТ, 2008 р.в. становить 113 754,40 грн.

Різниця між вартістю відновленого ремонту автомобіля Шкода Фабия р/н ВН7448ВТ - 113 754,40 грн. та виплаченим страховою компанією ПАТ «ХДІ страхування» страхового відшкодування у розмірі - 49713 грн. 75 коп. = 64040 грн. 65 коп., повинна відшкодовуватись ТОВ «Агенство безпеки «Центр», оскільки ОСОБА_2 в момент ДТП виконував свої трудові обов`язки в зазначеному ТОВ.

Альтернативних висновків що встановлення вартості відновленого ремонту автомобіля Шкода Фабия р/н НОМЕР_4 стороною відповідача за час розгляду справи ТОВ «Агенство безпеки «Центр» не надано, тому суд приймає Висновок № 3609 від 16.04.2016 р., експерта ОСОБА_7 як належний та допустимий доказ вартості відновленого ремонту автомобіля ОСОБА_8 , що зазначений вище.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача шкоди, що спричинені тілесними ушкодженнями ОСОБА_1 та потягли додаткові витрати на придбання ліків, найм няні, оренду автомобіля та ін., суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів зазначених витрат. Договори про надання послуг та розписки про отримання коштів не є належними доказами, оскільки не надано доказів того, що з коштів по зазначеним договорам сплачені відповідні податки та ін. Щодо витрат на придбання ліків, позивач не надав відповідних квитанцій.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди маж визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

В даному випадку, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення йому моральної шкоди та враховуючи те, що у зв`язку із протиправними діями позивачу довелося докладати значних зусиль для відновлення його порушеного права, що стало причиною моральних страждань, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди та задовольняє позовні вимоги частково шляхом стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 гривень, оскільки на думку суду зазначена сума є співмірною з завданою шкодою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Оскільки позивач звільнявся від сплати судового збору по справі, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (за ставками 2018 року) суд стягує на корить держави з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр»

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,11-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр» (65023, м. Одеса, вул. Новосельського, буд. 64) , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 , місце проживання : АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН № НОМЕР_2 , про відшкодування шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр» (65023, м. Одеса, вул. Новосельського, буд. 64, ідентифікаційний код юридичної особи 38478454) на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду у розмірі - 64040 грн. 65 коп.

Стягнути з Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр» (65023, м. Одеса, вул. Новосельського, буд. 64, ідентифікаційний код юридичної особи 38478454) на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , моральну шкоду у розмірі - 3000 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр» (65023, м. Одеса, вул. Новосельського, буд. 64, ідентифікаційний код юридичної особи 38478454) на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 21 лютого 2020 року.

Суддя