Провадження № 2/344/1148/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

26 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Шамотайло О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.07.2019 року близько 18-00 год. в м. Дніпро, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки ДАФ ТЕ95, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Ван Хул 3В2010» д.н.з. НОМЕР_2 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та рухаючись заднім ходом створив небезпеку іншому учаснику руху та скоїв наїзд на транспортний засіб Опель Мувано д.н.з. НОМЕР_3 , що належить позивачу, внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідач порушив вимоги Правил дорожнього руху України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та визнаний судом 01.08.2019 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки автомобіль позивача зазнав ушкоджень, а автомобіль відповідача був забезпеченим полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак страхова компанія не виплатила позивачу страхове відшкодування, то просить стягнути з відповідача завдану шкоду (матеріальну та моральну) в розмірі 49883,66 грн., та понесені витрати по оплаті судового збору і надання правової допомоги.

В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позов, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, правом на відзив не скористалися.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2019 року, яка набрала законної сили 13.08.2019р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищезгаданого ДТП.

Оскільки автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження від наїзду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , який по матеріалах справи є винною особою у цьому зіткненні, то відповідно дії ОСОБА_2 перебувають у причинному зв`язку з настанням наслідків - шкоди належному позивачеві автомобілю.

Транспортний засіб ОСОБА_2 на момент ДТП був застрахований у ПрАТ СК «Галицька» (а.с. 12-13), однак страхового відшкодування позивач стверджує, що не отримував, не зважаючи на свої звернення до ПрАТ СК «Галицька».

Згідно до Висновку автотоварознавчого дослідження №3317 по визначенню матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу Опель Мувано, реєстраційний НОМЕР_3 виконаного ФОП ОСОБА_3 , що має кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с.22-36), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю Опель Мувано, реєстраційний НОМЕР_3 внаслідок ДТП складає 41683,66 грн.

На підставі наведеного, позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути на його користь із відповідача шкоду за пошкодження транспортного засобу в розмірі 41683,66 грн. (невиплачений розмір страхового відшкодування).

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненнямособи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно до ст. 55 Основного Закону, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно постанови суду, яка набрала законної сили ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП, яке мало місце 12.07.2019р. (а.с.17).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що 12.07.2019 року близько 18-00 год. в м. Дніпро, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки ДАФ ТЕ95, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та рухаючись заднім ходом створив небезпеку іншому учаснику руху та скоїв наїзд на транспортний засіб Опель Мувано д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого відбулося зіткнення і автомобілі отримали механічні пошкодження, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже факти, встановлені постановою суду, яка набрала законної сили, а саме факт вчинення ОСОБА_2 ДТП, що встановлені вказаним судовим рішення та матеріалами справи, суду не підлягає доказуванню за даною справою.

Володільцем пошкодженого транспортного засобу, який спричинив ДТП був ОСОБА_2 .

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЛО897581 відповідальність заподіювача шкоди ( ОСОБА_2 ) застрахована у ПрАТ СК "Галицька" (відповідач) (а.с.12-13).

Таким чином, після настання страхового випадку ДТП, у ПрАТ СК "Галицька" виникло зобов`язання здійснити грошову виплату власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП - позивачу. Відповідно до Закону, страхова (регламентна) виплата, яку відповідач зобовязаний був здійснити на користь Позивача за завдану шкоду майну становить 41683,66 гривень, що відповідає загальним умовам полісу обовязкового страхування і не перевищує встановленого ліміту.

Однак, виплата відповідачем не здійснена по даний час, 90-денний термін, передбачений Законом, для здійснення виплати, сплинув.

Відповідно до ст.36 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування зособою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди,зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Статтею 3 Закону №1961-IV передбачено, що обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, названий Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди.

Згідно до ст. 5 Закону №1961-IV обєктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Окрім того, за змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 30 Закону №1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом(рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 01.03.2013 року №4 зазначено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, оскільки відповідальність володільця транспортного засобу, що визнанний винним у скоєнні ДТП була застрахована, то відповідач має відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в межах страхового ліміту у розмірі 41683,66 грн.

Згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Положеннями ч. 1 ст. 49 ЦПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно доположень ст. 12ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На переконання суду, надані позивачем докази, зокрема, судове рішення від 01.08.2019 р. та Висновок автотоварознавчого дослідження №3317 по визначенню матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу Опель Мувано, реєстраційний НОМЕР_3 , виконаного ФОП ОСОБА_3 , що має кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз підтверджують факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, цивільна відповідальність якого застрахована, наявність його вини, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями заподіювача та наслідками у виді шкоди.

Варто також зазначити, що відповідно до положень ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт порушення прав та інтересів позивача, а тому цю вимогу про стягнення матеріальних збитків до відповідача суд вважає обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає до задоволення. Відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 41683,66 грн., як суму страхового відшкодування за заподіяну матеріальну шкоду внаслідок ДТП.

Також підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені останнім витрати по оплаті вартості проведення авто товарознавчого висновку в розмір 3200,00 грн. (а.с. 19).

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає таке.

На переконання суду сам по собі факт потрапляння позивача в ДТП, що сталася не з його вини та поза його бажанням безумовно свідчить про настання стресової ситуації, яка порушує звичний уклад життя і вказує про завдання позивачу певної моральної шкоди, проте необхідно вказати наступне.

Згідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови від 31.03.95р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.5. ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач бажає стягнути моральну шкоду із страховика.

При цьому суд враховує вимоги ст. 9, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та зважає, що відповідно до вимог ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Однак позивачем суду не представлено доказів які б підтверджували факт заподіяння позивачу шкоди здоров`ю, як підстави для визначення розміру моральної шкоди, яку слід стягнути з страховика, як цього вимагає закон, а тому відсутні достатні правові підстави для задоволення вимоги позову про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

Щодо витрат у розмірі 12000,00 грн. на оплату послуг за правову допомогу, то суду не представлено жодних доказів, які б підтверджували, що позивач поніс такі витрати, а тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 259, 263-266, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути із приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» (м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) суму страхового відшкодування у розмірі 41683,66 (сорок одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні 66 копійок.

Стягнути із приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» (м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) суму витрат по оплаті вартості проведення авто товарознавчого висновку в розмір 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 коп.

Стягнути із приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» (м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Шамотайло