Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2020 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Мазур К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2019 позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом мотивуючисвої вимоги тим, що він досяг повноліття, навчається у Вінницькому національному аграрному університеті, потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює. Відповідач є його батьком, який в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відтак, позивач просив стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до закінчення навчання 27.06.2022, а також 2500 грн. 00 коп. одноразово, як оплату за навчання та судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 450 грн. 00 коп. на його користь.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Вітюк В.В. підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити позов, пояснили, що позивач потребує аліментів на своє утримання, тому що навчається, а відповідач може сплачувати аліменти.

Відповідач у судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позову, оскільки перебуває в іншому шлюбі, має малолітню дочку, яка має діагноз: «Диспанзіямітрального клапана, міксоматоз на дегенерація та пролапс обох стулок. Промірна мітральна недостатність». Дитина є інвалідом та потребує постійного лікування. Вважає, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання на заочній формі навчання, про що надав суду відзив.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 навчається у Вінницькому національному аграрному університеті на 3 курсі інженерно-технологічного факультету заочної контрактної форми навчання, термін навчання з 01.09.2019 по 27.06.2022, що підтверджується довідкою № 168 виданої 17.10.2019 Вінницьким національним аграрнимуніверситетом, без отримання стипендії, вартість навчання його складає 4500 грн. 00 коп. на рік, плату здійснює ОСОБА_1 , що підтверджується копіями квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 05.08.2019 та № 0.0..1 від 17.10.2019.

Згідно довідки № 1049 виданої 18.10.2019 Барською районною філією Вінницького обласного Державного центру зайнятості соціальної політики України ОСОБА_1 перебуває на обліку, як безробітній в Барському РЦЗ з 05.07.2019.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_2 .

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 , 2009 року народження, є інвалідом. ОСОБА_3 має діагноз: «Диспанзіямітрального клапана, міксоматоз на дегенерація та пролапс обох стулок. Промірна мітральна недостатність», що підтверджується консультативним висновком виданого 19.08.2019 Державною установою «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії».

Згідно з медичного висновку № 30 виданого 10.05.2019 КНП «Барський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_3 має діагноз: «Диспанзіямітрального клапана, міксоматоз на дегенерація та пролапс обох стулок, промірна недостатністьмітрального клапана, невелика недостатність тристулкового клапана».

Дитина потребує постійного лікування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї, що передбачає ст. 150 СК України.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1989 pоку, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими ст. 7 Сімейного кодексу України.

Позивач звернувшись із позовом до суду просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчатися, а також 2500 грн. 00 коп. одноразово, як оплату за навчання та судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 450 грн. 00 коп. на його користь, вказуючи на те, що він потребує матеріальної допомоги, оскільки стипендію не отримує, не працює.

Відповідно вимог до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України, встановлено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відомості за форми ОК-5 виданої 11.02.2020 Пенсійним фондом України у ОСОБА_2 відсутні доходи з липня 2019.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків № 86 від 13.02.2020 у відповідача відсутні доходи з третього кварталу 2019.

Відповідач ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті за використання природнього газу станом на 11.02 на показник лічильника 10970 м3 яка становить 6 447 грн. 92 коп., що підтверджується попередженням про наявну накопичувану заборгованість за використаний природній газ виданим 11.02.2020 Жмеринським управлінням газового господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Норма ч. 3 ст. 12 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положення ст. 81 ЦПК України презюмують обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, враховуючи матеріальний стан відповідача, який не працює, те що повнолітній син ОСОБА_1 навчається на заочній формі навчання, наявність на утриманні відповідача малолітньої дочки інваліда, яка потребує постійного лікування, суд приходить до висновку, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина.

Суд констатує, що матеріали справи не містять жодних доказів як можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дитини, так і потреби останньої в матеріальній допомозі від свого батька у зв`язку саме із навчанням останньої та неможливості працевлаштуватися для забезпечення своїх потреб.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутність доказів щодо можливості відповідача надавати допомогу на утримання свого сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є належним чином не доведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Вимога позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що син відповідача ОСОБА_1 є повнолітньою особою, суд не вбачає правових підстав для застосування положень ст.185 СК України та стягнення з відповідача додаткових витрат, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Оскільки позов задоволенню не підлягає, тому з урахуванням вищевикладеного та вимог Закону України «Про судовий збір», вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України та ст. 185, 199 СК України, суд, -

ВИРIШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя:

Повне рішення складено 02.03.2020