Справа № 646/4094/20
№ провадження 2/646/1760/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

за участі секретаря Матвійчук В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільній сумісній власності, керуючись частиною 6 статті 259 Цивільного процесуального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визначити розмір частки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , яка на момент своєї смерті володіла земельною ділянкою площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :09:053:0002. Спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 за законом є позивач. За результатами звернення позивача до нотаріуса за оформленням спадкових прав на земельну ділянку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що у державному акті на право власності на земельну ділянку не визначена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлому. Внаслідок цього, позивач змушена звернутись до суду для реалізації свого права на оформлення спадщини.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, а саме відмовився від позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 41/100 часток земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :09:053:0002, в порядку спадкування за законом. Решту позовних вимог позивач підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні та просив суд розглянути справу за відсутності позивача та її представника.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні заявила, що уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просить суд розглянути справу в її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши наявні докази та матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :09:053:0002 належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД №065203, виданим Управлінням земельних ресурсів у м. Харкові від 28 липня 2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові у віці 75 років померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , актовий запис №5422, виданим 07 квітня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ст. 86 ч. 1 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Положеннями ч. 1 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до ч. 2 ст. 1226 ЦК України суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Пунктом 3.4 інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року роз`яснено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України).

Оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначені частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст.1216 ЦК України є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб.

В той же час, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість.

Судом встановлено наявність між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 домовленості щодо порядку володіння і користування спільною земельною ділянкою. Зокрема, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дійшли згоди про те, що ОСОБА_3 здійснює своє право на володіння та користування земельною ділянкою у 41/100 частки від її розміру, а ОСОБА_2 - на 59/100 часток. Зазначені обставини визнаються сторонами по справі.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, аналізуючи зазначене суд дійшов висновку, що частка ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :09:053:0002, становить 41/100 часток ,з огляду на відповідну домовленість між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо порядку володіння і користування спільною земельною ділянкою.

Таким чином, на основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивач як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги гуртуються на законі і підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 86 Земельного кодексу України, ст.ст. 15, 16, 355, 368-370, 372 ЦК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 258-259, 263-265,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :09:053:0002, становить 41/100 часток.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений 20 листопада 2020 року.

Суддя: В.А. Єжов