ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3189/20 Справа № 203/4524/19 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Комунальне житлово - експлуатаційне підприємство «Південне» Дніпропетровської міської ради, про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Південне» Дніпропетровської міської ради, про стягнення грошових коштів передано за підсудністю на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ч.1 ст.28 ЦПК України, під час визначення підсудності даної справи, відповідно до якої позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, посилаючись на те, що предмет спору у даній справі не відноситься до трудових. Тому, слід застосовувати правила загальної підсудності, передбачені ч.2 ст.27 ЦПК України.

Учасники справи правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалися.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи позовну заяву ОСОБА_1 за підсудністю на розгляд до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, суд першої інстанції посилався на відсутність підстав для застосування ч.1 ст.28 ЦПК України, під час визначення підсудності даної справи, відповідно до якої позови, що виникають з трудових правовідносин можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, посилаючись на те, що предмет спору у даній справі не відноситься до трудових, а тому, слід застосовувати правила загальної підсудності та відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України звертатися з позовом за місцезнаходженням відповідача.

Однак колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2013 року позовну заяву ОСОБА_1 до КЖЕП «Південне» Дніпропетровської міської ради про стягнення заробітної плати задоволено; стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку, нарахований в порядку ст. 17 КЗпП України, в розмірі 40 938,56 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2013 року скасовано в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 40 938,56 грн та стягнуто середній заробіток - в сумі 41 190,10 грн.

Проте, у грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом вже до Дніпровської міської ради, третя особа: КЖЕП «Південне» Дніпропетровської міської ради, яким просила стягнути з Дніпропетровської міської ради на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку, нарахований в порядку ст.117 КЗпП України, в розмірі 41 190,10 грн, посилаючись також на субсидіарну відповідальність держави, оскільки до теперішнього часу рішення суду не виконано, позивачу кошти не виплачені, КЖЕП «Південне» ДМР визнано банкрутом, воно знаходиться на стадії ліквідації.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 187 ЦПК України передбачено, що суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України, позови що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У п.37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа: КЖЕП «Південне» Дніпропетровської міської ради, яким просила стягнути з Дніпропетровської міської ради на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку, нарахований в порядку ст.117 КЗпП України, в розмірі 41 190,10 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на норми КЗпП України, отже вважає, що предметом спору є трудові правовідносини, що мали місце між нею та відповідачем. Тому, користуючись правом, передбаченим ч.1 ст.28 ЦПК України, звернулася до суду з позовом за зареєстрованим місцем свого проживання.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, дійшов передчасного висновку про те, що зазначений спір не відноситься до категорії трудових та передав справу за підсудністю до суду за місцезнаходженням відповідача.

З огляду на зазначене, ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова