Справа № 314/2253/19
Провадження № 2/314/140/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17.01.2020 року м. Вільнянськ

Справа № 314/2253/19;

Провадження № 2/314/140/2020;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

третя особа орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач звернулася до суду 23.05.2019 року з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав. Позовні вимоги мотивувала тим, що позивач ОСОБА_1 , проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 . В період спільного проживання з відповідачем у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження Російської Федерації серії НОМЕР_1 від 08.09.2017 року, виданого Ізмайлівським відділом РАЦС управління РАЦС Москви, де записи виконані російською мовою. Після народження дитини сторони приїхали до України, а подальшому відповідач почав зловживати спиртними напоями, що призвело до розриву відносин. На даний час, останній проживає в іншій країні, долею сина не переймається, не виявляє бажання приймати участь у його вихованні, не підтримує будь-який зв`язок з дитиною, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає, просить його задовольнити в повному обсязі, на тих підставах, що в ньому зазначені, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник позивача надав свою згоду на заочний розгляд справи..

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області як опіки та піклування, у судове засідання не з`явився, надано до суду висновок, відповідно до якого відповідача доцільно позбавити батьківських прав.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

23.05.2019 року справа надійшла в провадження судді ОСОБА_4

18.09.2019 року відповідно до ст. 14 ЦПК України справа надійшла в провадження судді Кіяшко В.О. у зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_4 від здійснення правосуддя на підставі рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 09.09.2019.

Ухвалою суду від 30.10.2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області.

21.11.2019 року до суду надійшов висновок Вільнянської РДА Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.12.2019 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач та її представник посилалися як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд встановив

позивач ОСОБА_1 , проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 . В період спільного проживання з відповідачем у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження Російської Федерації серії НОМЕР_1 від 08.09.2017 року, виданого Ізмайлівським відділом РАЦС управління РАЦС Москви, де записи виконані російською мовою. Після народження дитини сторони приїхали до України, а подальшому відповідач почав зловживати спиртними напоями, що призвело до розриву відносин. На даний час, останній проживає в іншій країні, долею сина не переймається, не виявляє бажання приймати участь у його вихованні, не підтримує будь-який зв`язок з дитиною.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону).

Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

За ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що в період спільного проживання позивача з відповідачем у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 08 вересня 2017 року був вчинений запис акту про встановлення батьківства, що підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства. Позивач проживає разом із сином та своєю матір`ю у житловому будинку АДРЕСА_1 . Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, життям дитини не цікавиться та не підтримує будь-який зв`язок.

Комісією з питань захисту прав дитини, яка відбулася 20.09.2019 року визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 .

Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки, як було встановлено не проявляє до неї батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавляться ані здоров`ям, ані подальшою долею дитини.

Отже, суд вважає, за доцільне ОСОБА_2 , позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються із судового збору в 768,40 грн., вони понесені та сплачені позивачем і в силуст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави. Претензій щодо суми судових витрат до відповідача не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. 164, 166 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258-259, 265, 268, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

1.Цивільний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2.Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області, протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 27.01.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, адреса: Запорізька область, місто Вільнянськ, вулиця Бочарова, будинок 12, .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

27.01.2020