Дата документу 10.11.2020 Справа № 554/6987/19
Провадження № 2/554/820/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді - Троцької А.І.,

при секретарі - Зайцевій Я.А.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади м.Полтави, Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-комплекс-Полтава», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ройс», ПП ОСОБА_3 , третя особа: Управління майном комунальної власності міста, про виділення частки у спільній частковій власності в окремий об`єкт нерухомості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому просила: виділити в самостійний об`єкт нерухомого майна, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме 3/25 частини нежитлових приміщень, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 57,7 м.кв., а саме: тамбур 1- площею 1,2 м.кв., обідня зала - 16 площею 20,4 м.кв., кабінет - 17 площею 10,9 м.кв., коридор - 19 площею 1,3 м.кв., коридор - 20 площею 1,2 м.кв., коридор - 21 площею 5,2 м.кв., коридор - 25 площею 3,9 м.кв., кладова - 26 площею 4,7 м.кв., кладова - 28 площею 8,9 м.кв.; визнати за ОСОБА_2 право власності на частину виділеного об`єкта як на окремий об`єкт нерухомого майна; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину виділеного об`єкта як на окремий об`єкт нерухомого майна; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 3/25 частини нежитлових приміщень, яка розташована по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування даного позову зазначали, що згідно договорам дарування нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 від 31.07.2008 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , належить на праві власності 3/25 частин нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Інші частини належать на праві власності Територіальній громаді міста Полтави, ТОВ «Охорона-комплекс-Полтава», ТОВ «Ройс», ОСОБА_3 Їх нежитлове приміщення розташоване на 1-му поверсі в житловому будинку. На 3/25 частини нежитлових приміщень в житловому будинку літ. «А-2» входить: тамбур - 1 площею 1,2 м.кв., обідня зала - 16 площею 20,4 м.кв., кабінет - 17 площею 10,9 м.кв., коридор - 19 площею 1,3 м.кв., коридор - 20 площею 1,2 м.кв., коридор - 21 площею 5,2 м.кв., коридор - 25 площею 3,9 м.кв., кладова - 26 площею 4,7 м.кв., кладова - 28 площею 8,9 м.кв. Загальна площа нежитлового приміщення 57,7 м.кв. На даний час бажають виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна свою 3/25 частину нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , однак відповідачі не бажають у досудовому порядку урегулювати спір. Згідно висновку № 27 будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 06.06.2019 року щодо технічної можливості виділу в окремий об`єкт нерухомого майна 3/25 частини нежитлових приміщень в житловому будинку, 3/25 частини майна, до складу якої входить нежитлові приміщення в житловому будинку літ. «А-2» має окремий вхід, необхідну сукупність приміщень, окремі джерела та лічильники отримання електроенергії та інших комунальних послуг, які відповідають нормативно-технічним вимогам та складає окремий об`єкт нерухомого майна. Частки позивачів при цьому зміняться та будуть складати: у ОСОБА_2 - 1/2,у ОСОБА_4 - 1/2.

Ухвалою від 23 вересня 2019 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

23 жовтня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву представника територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради, згідно якого відповідач позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. Зазначав, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виділ такої частки здійснюється на підставі договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Однак матеріали справи не містять відмов відповідачів від укладення нотаріально посвідченого договору поділу майна та існуванні спору щодо виділу частки, тобто фактично спір відсутній у даній справі. Також просив звернути увагу, що позивачі просять виділити у власність ще додатково приміщення тамбуру 1 площею 1,2 кв.м., право власності на який за ними не зареєстровано. Самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна до виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна не включаються.

15 вересня 2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити ( а.с.184).

Представник територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні справи покладався на розсуд суду ( а.с.102).

Представник Управління майном комунальної власності міста надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні справи покладався на розсуд суду ( а.с.167).

Суд, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

За статтями 3 та 4 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи та закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Так, відповідно до ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частина 1 ст.13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 ст.81 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №171379351 від 24 червня 2019 року, нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 268, 4 кв.м. належать:

3/50 на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 ;

3/50 на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 ;

1/100 на праві комунальної власності територіальній громаді м.Полтави;

19/100 на праві приватної спільної часткової власності ТОВ «Охорона-комплекс-Полтава»;

1/25 на праві приватної спільної часткової власності ТОВ «Ройс»;

9/100 на праві приватної спільної часткової власності ПП ОСОБА_3 ( а.с.22-26).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №166972264 від 17 травня 2019 року ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 3/50 частин нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 ( а.с.12).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №166546961 від 14 травня 2019 року ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 3/50 частин нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 . Додаткові відомості: в користуванні перебуває: обідня зала - 16 площею 20,4 м.кв., кабінет - 17 площею 10,9 м.кв., коридор - 19 площею 1,3 м.кв., коридор - 20 площею 1,2 м.кв., коридор - 21 площею 5,2 м.кв., коридор - 25 площею 3,9 м.кв., кладова - 26 площею 4,7 м.кв., кладова - 28 площею 8,9 м.кв. ( а.с.9).

Жодних даних про право власності на тамбур - 1 площею 1,2 м.кв. зареєстроване у встановленому законом порядку за позивачами суду не надано.

В матеріалах справи наявна лише копія технічного паспорту від 09.07.2019р. на групу нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , де в експлікації зазначений тамбур тамбур 1- площею 1,2 м.кв. ( .с.13-16).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що слідує зі змісту ч.1 ст. 356 ЦК України.

Частинами 1, 3 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділу натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Системний аналіз статей 181, 183, 358, 364, 367 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ частки нежитлової будівлі, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо співвласнику може бути виділено відокремлену частину будівлі із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання нежитлових приміщень співвласника в ізольовані приміщення.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу (постанови Верховного Суду у справах № 465/950/13-ц від 27.03.2019 року, № 683/151/16-ц від 26.12.2019 року, №153/958/18-ц від 24.03.2020 року у справі № 344/14053/16-ц від 20.05.2020 року).

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року.

Так, згідно п. 3.11 зазначеної Інструкції, за наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об`єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону. Самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються.

Разом із тим, жодних даних про право власності на тамбур - 1 площею 1,2 м.кв. зареєстроване у встановленому законом порядку за позивачами суду не надано.

Крім того, згідно з пунктом 1.2 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) в окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Позивачами наданий висновок експерта будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 27 від 06.06.2019 року нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , відповідно до якого: 3/25 частини майна, до складу якої входить нежитлові приміщення, що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 має окремий вхід, необхідну сукупність приміщень, окремі джерела та лічильники отримання електроенергії та інших комунальних послуг, які відповідають нормативно-технічним вимогам. Майно, що розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить частина нежитлових приміщень, що складається із наступних приміщень: тамбура 1- площею 1,2 м.кв., обідної зали - 16 площею 20,4 м.кв., кабінету - 17 площею 10,9 м.кв., коридору - 19 площею 1,3 м.кв., коридору - 20 площею 1,2 м.кв., коридору - 21 площею 5,2 м.кв., коридору - 25 площею 3,9 м.кв., кладової - 26 площею 4,7 м.кв., кладової - 28 площею 8,9 м.кв. Загальна площа складає 57, 7 м.кв. Висота приміщень складає 2,5 м. можливо виділити окремий об`єкт нерухомості. Частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 при цьому зміняться та будуть складати : у ОСОБА_2 - 1/2,у ОСОБА_4 - 1/2 ( а.с.17-21).

За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Суд не приймає вищевказаний висновок експерта № 27 від 06.06.2019 року в якості доказу можливості виділення позивачам приміщень в окремий об`єкт нерухомості, оскільки він містить істотні недоліки, та не містить інформації, яка мала бути дослідженою та встановленою (з технічної точки зору), для ухвалення судом рішення про задоволення позову.

Як встановлено із договорів дарування та Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, загальна площа, яка перебуває у власності позивачів складає 56, 5 м.кв. (обідня зала - 16 площею 20,4 м.кв. + кабінет - 17 площею 10,9 м.кв. + коридор - 19 площею 1,3 м.кв. + коридор - 20 площею 1,2 м.кв. + коридор - 21 площею 5,2 м.кв. + коридор - 25 площею 3,9 м.кв. + кладова - 26 площею 4,7 м.кв. + кладова - 28 площею 8,9 м.кв.). Жодним документів про наявність тамбуру - 1 площею 1,2 м.кв. у власності позивачів суду не надано.

Таким чином висновок експерта суперечить зібраним в матеріалах справи доказам.

Учасниками процесу будь - яких клопотань про призначення додаткової чи повторної експертизи суду не заявлено.

Таким чином позивачем перед судом не доведено належними доказами технічну можливість виділу приміщень у окремий об`єкт нерухомості.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд також зауважує, що нежиле приміщення - це частина нерухомої речі (будівлі), що є механічним з`єднанням певної сукупності частин, самостійне юридичне існування яких неможливе, поки вони входять до складу даної речі. Вказані частини утворюють єдине ціле по функціональному призначенню, є однією річчю в натуральному і юридичному сенсі і набувають статусу об`єктів цивільних прав у разі їх юридичного виділення зі складу будівлі. Тому нежитлове приміщення, як самостійний об`єкт цивільного права має мати ознаку фактичної виокремленості, інфраструктурно - мережевої незалежності (відособленості, самостійності, функціональної незалежності).

Об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації (у тому числі будівлі) можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна при наявності висновку щодо технічної можливості поділу або виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна, разом з тим, наявність в матеріалах справи таких висновків КП ВМБТІ не може бути безумовною підставою для прийняття судом рішення про задоволення позову, оскільки в ході вирішення позовних вимог суд зобов`язаний з`ясувати також і інші обставини, які входять до предмету доказування та наведено вище.

Окрім того суд приймає до уваги, що для виділу в окрему одиницю частини нерухомого майна є також наявність у власності чи користуванні під нерухомим майном земельної ділянки.

Так, правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

За нормами ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За нормами ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Для вирішення спору правове значення має статус земельної ділянки, відомості про яку та про вирішення цього питання органом місцевого самоврядування в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене суд вважає, що для ухвалення рішення про виділення приміщень із спільної часткової власності суду мають бути представлені беззаперечні докази самостійності нежитлового приміщення з технічної точки зору.

Оцінивши представлені суду докази суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81,259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади м.Полтави, Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-комплекс-Полтава», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ройс», ПП ОСОБА_3 , третя особа: Управління майном комунальної власності міста, про виділення частки у спільній частковій власності в окремий об`єкт нерухомості - відомовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 .

Відповідачі:

Територіальна громада м.Полтави, вул. Соборності, 36, м.Полтава.

ТОВ «Охорона-комплекс-Полтава», вул. Пушкіна, 73, м.Полтава.

ТОВ «Ройс», вул. Пушкіна, 73, м.Полтава.

ПП ОСОБА_3 АДРЕСА_1 .

Третя особа: Управління майном комунальної власності міста, вул. Соборності, 36, м.Полтава.

Повний текст рішення виготовлено 20.11.2020 року.

Суддя Октябрського

районного суду м.Полтави Троцька А.І.