Справа № 574/759/19 Провадження №2/574/27/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцана В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

в присутності

представника позивача адвоката Островського В.І. представника відповідача адвоката Черпакової О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача регіональний сервісний центр МВС в Сумській області, територіальний сервісний центр №5944 регіонального сервісного центру МВС в Сумській області, про визнання договорів недійсними, встановлення факту належності на праві власності автомобіля, визнання права власності на Ѕ частину автомобіля в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в інтересах свого малолітнього сина, уточнивши який зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 .. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов і автомобіль марки MAN 8.185 фургон, 2001 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Спадкоємцями за законом після померлого є його син ОСОБА_2 та його батько ОСОБА_3 .. Не маючи документів на вказане авто, вона не змогла оформити спадкові права сина. В листопаді 2018 року дізналася, що даний автомобіль був перереєстрований на ОСОБА_3 і в теперішній час має реєстраційний номер НОМЕР_3 . В подальшому їй стало відомо, що реєстрація автомобіля на ОСОБА_3 була проведена 14.04.2018 року на підставі договору комісії №6318/18/001836 від 29.03.2018 р. та договору купівлі-продажу №6318/18/001836 від 29.03.2018 року, які були укладені в ФОП ОСОБА_4 18.04.2018 року видане нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 . Оскільки на момент укладення вказаних договорів комісії та купівлі-продажу ОСОБА_5 вже помер, підписати він їх не міг, як і уповноважити на це інших осіб, вважала, що ці договору є недійсними. Просила визнати недійсними: договір комісії від 29.03.2018 року №6318/18/001836, договір купівлі продажу автомобіля від 29.03.2018 року №6318/18/001836; встановити факт належності автомобіля марки MAN 8.185, 2001 року випуску, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку вказаного транспортного засобу в порядку спадкування за законом, а також стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Островський В.І. заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Черпакова О.І. позов не визнала, вважала, що позивач не довів своїх вимог. Крім того зазначила, що син відповідача ОСОБА_5 раптово захворів, у зв`язку з чим необхідні були грошові кошти на його лікування. Це питання вони обговорювали у двох. Яким чином в подальшому вчинялися документи по купівлі-продажу спірного автомобіля та його перереєстрації останній не знає, бо після смерті сина у нього значно погіршився стан здоров`я, він іноді втрачає пам`ять. Документи на авто йому передали якісь люди.

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_4 позов не визнала, просила справу розглянути без її участі. З письмового відзиву на позовну заяву та письмових пояснень останньої вбачається, що для укладення договору комісії та договору купівлі-продажу автомобіля їй були пред`явлені всі, передбачені законодавством документи, а також сам транспортний засіб. Підстав для відмови в укладенні цих договорів не було, оскільки ОСОБА_3 мав при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та паспорт. На момент укладення договорів не було відомо, що власник автомобіля помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник третьої особи - регіонального сервісного центру МВС в Сумській області у своїх письмових поясненнях до суду повідомив, що перереєстрація спірного автомобіля була проведена 18.04.2018 року на ОСОБА_3 на підставі договору комісії №6318/18/001836 від 29.03.2018 р. та договору купівлі-продажу №6318/18/001836 від 29.03.2018 р., що були укладені суб`єктом господарювання - ФОП ОСОБА_4 .. При цьому, сервісні центри не уповноважені перевіряти документи, на підставі яких були укладені зазначені договори. Справу просив розглянути без його участі.

Представник третьої особи - територіального сервісного центру №5944 регіонального сервісного центру МВС в Сумській області про дату, час і місце судового засідання повідомлений належними чином, в судове засідання не явився по невідомій причині. Суд визнав можливим розгляд справи провести без його участі.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , в місті Конотоп, помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав в селі Хустянка Буринського району Сумської області (а.с.7).

Після його смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями першої черги за законом якої стали: батьки померлого - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , дружина померлого ОСОБА_1 та його малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому, ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 відмовилася від прийняття спадщини на користь малолітнього ОСОБА_2 , у зв`язку з чим приватним нотаріусом Конотопського нотаріального округу Сумської області Гавриленко Д.В. 31.10.2018 року видано свідоцтво на право на спадщину за законом на Ѕ частку кожному ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) на автомобіль ГАЗ, модель 33021-14, 2006 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстроване в реєстрі за № НОМЕР_6 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи №73/2018 та свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.8)

Обставина, що саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після померлого ОСОБА_5 , була визнана обома сторонами і у суду немає обґрунтованих сумнівів щодо добровільності її визнання, оскільки вона ґрунтується на положеннях ст.ст.1258,1261,1267-1269 ЦК України, а тому повторному доказуванню ця обставина не підлягає в силу ч.1 ст.82 ЦПК України.

За життя, 27.12.2013 року, ОСОБА_5 набув право власності на автомобіль марки (моделі) MAN 8.185 фургон, 2001 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що вбачається з повідомлення територіальний сервісний центру №5942 регіонального сервісного центру МВС в Сумській області, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.9,17,38).

Відповідно до договору комісії №6318/18/001836 від 29.03.2018 року, ОСОБА_5 , як комітент, доручив комісіонеру ФОП ОСОБА_4 за комісійну плату вчинити за рахунок комітента, але від свого імені, один/ або декілька правочинів щодо продажу вищезазначеного автомобіля за ціною не нижче 48677 грн. (а.с.60,75).

В цей же день, між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 був укладений акт технічного стану транспортного засобу (а.с.62).

Також, 29.03.2018 року ФОП ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_3 (відповідачем по справі) договір купівлі-продажу №6318/18/001836 вищевказаного автомобіля за ціною 48677 грн., що підтверджується договором та актом огляду реалізованого транспортного засобу (а.с.62-зворотня сторона, а.с.76).

Вказані докази дозволяють прийти до висновку, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , невстановлена особа, діючи від імені останнього, не маючи на те законного права, уклала та підписала договір комісії №6318/18/001836 від 29.03.2018 року, яким доручила комісіонеру ФОП ОСОБА_4 вчинити за рахунок комітента, але від свого імені, правочин щодо продажу автомобіля MAN 8.185, 2001 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності (фізична особа-підприємець) у сфері торгівлі, в тому числі, автомобілями та легковими автотранспортними засобами… (а.с.11).

Особливості здійснення комісійної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами визначені Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року №1200 (далі -Порядок).

Зокрема, п.42 Порядку встановлено, що на комісію приймаються технічно справні транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, та транспортні засоби з дефектами. Під час приймання на комісію транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, перевірка їх технічного стану та укомплектованості проводиться за участю комітента.

На комісію приймаються транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, зареєстровані або зняті з обліку в уповноваженому органі МВС, або машини, зняті з обліку в Держпродспоживслужбі, для їх подальшої реалізації: від громадян України - за наявності паспорта громадянина України чи тимчасового посвідчення громадянина України, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або свідоцтва про реєстрацію машини, свідоцтва про спадщину, рішення суду або довідки на складову частину, що має ідентифікаційний номер, виданої уповноваженим органом МВС або Держпродспоживслужбою (п.43 Порядку).

Комісіонер під час приймання на комісію транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери: зобов`язаний ретельно перевірити документи, які пред`являє комітент чи довірена особа, звірити відповідність записів у них з фактичними ідентифікаційними номерами складових частин. У разі виявлення ознак підроблення документів, номерів складових частин або невідповідності записів з нанесеними на них ідентифікаційними номерами комісіонер зобов`язаний невідкладно повідомити про це відповідно територіальному органові Національної поліції та Держпродспоживслужбі… (п.48 Порядку).

Статтею 1011 ЦК України встановлено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

За змістом ст.25 Цивільного кодексу здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно з частинами два та три статті 203 цього Кодексу особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В силу частини 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як встановлено ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Аналіз наведених доказів та положень закону і нормативних актів дозволяє суду прийти до висновку, що укладення договору комісії №6318/18/001836 від 29.03.2018 року між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 на вчинення правочину щодо продажу автомобіля MAN 8.185, 2001 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 відбулося без волевиявлення ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та неналежного виконання обов`язків комісіонера ОСОБА_4 ..

За таких обставин, судом встановлені підстави для визнання вказаного договору недійсним.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача ОСОБА_7 , що ОСОБА_3 не знав про укладення від його імені договору купівлі - продажу цього автомобіля з ФОП ОСОБА_4 , оскільки саме він вчинив його реєстрацію в органах МВС на своє ім`я, що свідчить про його недобросовісні дії як покупця, так як останньому було достеменно відомо про смерть його сина ще до вчинення правочинів щодо вказаного транспортного засобу.

Враховуючи ці обставини, а також, що зазначений договір є похідним від договору комісії, суд вважає доводи позивача щодо визнання договору купівлі - продажу №6318/18/001836 від 29.03.2018 року недійсним обґрунтованими, у зв`язку з чим і в цій частині позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимоги позивача щодо встановлення факту належності спірного автомобіля та визнання права власності на Ѕ його частки за спадкоємцем ОСОБА_8 , на думку суду є передчасними.

Статтею 4 ЦПК України гарантовано право кожної особи, в порядку, встановленому цим Кодексом, на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Між тим, позивачем не надано належних і допустимих доказів з приводу того, що питання видачі свідоцтва про право на спадщину на автомобіль MAN 8.185, 2001 року випуску, ставилося перед нотаріусом і ним відмовлено у вчиненні таких дій.

Крім того, позивачем не надано доказів невизнання іншими особами права власності на спірний автомобіль за спадкодавцем.

Статтею 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За вказаних обставин наявні умови для одержання сторонами свідоцтва про право на спадщину на спірний автомобіль в органах нотаріату, у зв`язку з чим підстав для задоволення позову в цій частині судом не встановлено.

Доводи представника відповідача щодо скасування заходів забезпечення позову, які були встановлені ухвалою суду від 14.06.2019 року не ґрунтуються на положеннях цивільного процесуального закону, оскільки вмотивоване клопотання від сторін справи з цього приводу до суду не надходило, а суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Подальше вирішення вказаного питання повинно відбуватися з суворим дотриманням вимог пунктів 7 та 8 ст.158 ЦПК України.

Також, позивачка просила стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Статтею 133 цього ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з правилами частин першої та другої ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови у позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При поданні позову до суду позивачем був доданий попередній розрахунок судових витрат в розмірі 7000 грн. (а.с.19), а до судових дебатів його представник зробив відповідну заяву та надав докази понесених судових витрат. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу додатково було надано: договір на надання правової допомоги від 24.05.2019 року, додатковий договір до договору б/н про надання правової допомоги від 24.05.2019 року, прибутковий касовий ордер №02/06 від 05.06.2019 року, прибутковий касовий ордер №01/07 від 01.07.2019 року, прибутковий касовий ордер №01/08 від 22.08.2019 року, акт прийому передачі послуг з надання правничої допомоги з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом згідно договору.

Крім цього, в матеріалах справи маються: ордер адвоката серії ЧН№064120 (а.с.56), копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.57).

Зазначеними доказами підтверджено, що позивач сплатив адвокату Островському В.І. за договором про надання правової допомоги від 24.05.2019 року гонорар в розмірі 7000 грн..

Вказаний розмір послуг адвоката суд вважає обґрунтованим і таким, що відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання цих робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для позивача.

Також, позивачем при поданні позову, враховуючи їх уточнення, було сплачено судовий збір в загальній сумі 3441 грн. (2672,60 +768,40) (а.с.1,52).

Уточнена позовна заява містила три вимоги немайного характеру (встановлення юридичного факту, визнання договору комісії недійсним, визнання договору купівлі-продажу недійсним).

За змістом абз.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Тобто, з врахуванням положень ст.4 цього Закону та розміру прожиткового мінімуму (в той період) для працездатних осіб, судовий збір по вказаних вимогах повинен був становити 768 грн. 40 коп. за кожну, тобто 2305 грн. 20 коп. за три вимоги немайнового характеру.

Розмір судового збору за вимогу майнового характеру ставив 1520 грн., враховуючи заявлені ціну позову позивачем (152000 грн.).

Таким чином, загальний розмір судового збору, який повинен був сплатити позивач при подання позову становить 3825 грн. 20 коп., що на 384 грн. 20 коп. менше (фактично сплачено 3441 грн.), оскільки невірно був обрахований судовий збір за вимогою про встановлення юридичного факту, який розглядався в позовну провадженні, отже повинен був оплачений виходячи з розміру судового збору встановленого для вимог немайного характеру (768,40).

Позовна заява була задоволена частково, на 50%, так як половина вимог ОСОБА_1 була визнана судом обґрунтованою.

За таких обставин з відповідачів ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 , з кожного, на користь позивачки ОСОБА_1 підлягають стягненню: витрати за надання правничої допомоги у розмірі 1750 грн., витрати по сплаті судового збору 860 грн.25 коп., тобто пропорційно до розміру задоволених вимог.

Недоплачена сума судового збору 384 грн. 20 коп. підлягає стягнення на користь державного бюджету також пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: з позивачки необхідно стягнути 50 %, що становить 192 грн. 10 коп., з відповідачів по 96 грн. 05 коп. з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. ст.2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 76-83, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Регіональний сервісний центр МВС в Сумській області, територіальний сервісний центр №5944 регіонального сервісного центру МВС в Сумській області, про визнання договорів недійсними, встановлення факту належності на праві власності автомобіля, визнання права власності на Ѕ частину автомобіля в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати недійсним договір комісії №6318/18/001836 від 29.03.2018 року, укладений між ОСОБА_5 , який доручив комісіонеру ФОП ОСОБА_4 за комісійну плату вчинити за рахунок комітента, але від свого імені, один/ або декілька правочинів щодо продажу автомобіля марки (моделі) MAN 8.185 фургон, 2001 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №6318/18/001836 від 29.03.2018 року №6318/18/001836 від 29.03.2018 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на купівлі-продаж автомобіля марки (моделі) MAN 8.185 фургон, 2001 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати за надання правничої допомоги у розмірі 1750 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 860 грн.25 коп..

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати за надання правничої допомоги у розмірі 1750 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 860 грн.25 коп..

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути на користь державного бюджету судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції: з ОСОБА_1 -192 грн. 10 коп., з ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - по 96 грн. 05 коп., з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: