Справа № 460/6031/18
Провадження №2/944/371/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Карпин І.М.
з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові справу за позовом ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

14.12.2018 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 31.07.1993 по 01.08.2018 проходив військову службу у лавах Збройних Сил України. Станом на 01.08.2018 вислуга років у Збройних силах становить 25 років 00 місяців і 02 днів (календарна), пільгової немає. У зв`язку із відсутністю у його сім`ї жилого приміщення по місцю проходження служби, починаючи з 31.07.1998 перебував на квартирному обліку при військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_3 зі складом сім`ї у кількості трьох осіб (він, його дружина ОСОБА_4 та їхній син ОСОБА_5 , 2000 р.н.), як такий що потребує поліпшення житлових умов. Забезпечувався житлом за рахунок Міністерства оборони України - проживав у службовому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 ; у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень не перебував. 25.12.2012 його було знято з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при в/ч НОМЕР_3 у зв`язку з розформуванням військової частини НОМЕР_3 , а також розформування житлової комісії військової частини НОМЕР_3 . Після розформування військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 був направлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження подальшої військової служби, де 02.01.2013, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , останнього було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Так як позивач не перебував на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов починаючи з 25 грудня 2012 року у зв`язку із розформуванням військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_3 вирішив поновитись на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 . 25.05.2018 позивачем було складено рапорт про зарахування його на облік для поліпшення житлових умов у в/ч НОМЕР_1 , за результатами розгляду якого, житловою комісією військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення про зарахування ОСОБА_3 на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 Старицького гарнізону на підставі п. 2.5 від 30.11.2011 №737 (зі змінами). 01.08.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від №156, його було звільнено у запас відповідно до підпункту «ї» пункту один частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону) та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2018 його було знято з квартирного обліку і виключено зі списків черговості частини. Вважає, що такі дії військової частини НОМЕР_1 , що полягали у знятті його із обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов і виключення його із списків черговості частини є протиправними, такими що порушують його житлові права та не відповідають нормам житлового законодавства. Крім того, згідно ч.1 ст.12 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Згідно п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством ( п. 30). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку. На час взяття його на квартирний облік порядок взяття на облік та отримання житла визначався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, затвердженим наказом Міністра Оборони України № 20 від 03.02.1995р. Пунктом 13 вказаного Положення передбачалося, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік. Наказ Міністра Оборони України №20 від 03.02.1995 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони №577 від 06.10.2006, яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень. Проте п.1.4 даної Інструкції передбачалося, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання , а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку. В свою чергу Наказ Міністра Оборони України № 577 від 06.10.2006 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства Оборони №737 від 30.11.2011р., яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка також передбачає, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі (п. 1.4). З урахуванням викладеного, положення п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (на підстав якого позивача було знято з квартирного обліку), затвердженої Наказом Міністерства Оборони №737 від 30.11.2011р., суперечать як нормам Житлового кодексу Української РСР, так і постанові КМУ, які регулювали порядок забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями на час взяття позивача на квартирний облік та мають вищу юридичну силу. Враховуючи те, що на час звільнення у запас він мав стаж військової служби понад 20 років, та був зарахований на облік до 1 січня 2005 року, звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту та виходом на пільгову пенсію, то в даному випадку відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку відповідно до п. 2.18 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», а тому рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2018 року, оформлене протоколом №8 є незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню. Просить визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №8 від 31.08.2018 в частині зняття його з квартирного обліку і виключення зі списків черговості частини, зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 , стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу.

17.01.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, зазначаючи, що 01 серпня 2018 року майор ОСОБА_3 був звільнений з військової служби у запас в зв`язку з закінченням строку дії контракту.

У зв`язку з його звільненням у запас по закінченню строку дії контракту, 31 серпня 2018 року відбулося засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , де розглянуто питання виключення ОСОБА_3 із списків черговості військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

Не відповідає дійсності той факт, що позивач був відсутній на засіданні

комісії і не знав про прийняте рішення. Дані обставини спростовуються

повідомленням про виключення ОСОБА_3 із списків черговиків від 31

серпня 2018 року (вих. №4153), де стоїть особистий підпис ОСОБА_3 і дата

його ознайомлення з прийнятим рішенням - 31 серпня 2018 року.

Щодо безпідставності зняття ОСОБА_3 із списку черговиків на отримання житла, то слід звернутися до наказу Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (далі - Інструкція), положення котрого діяли на момент звільнення позивача з військової служби - на 01 серпня 2018 року.

Так, пункт 2.16 Інструкції встановлює вичерпний перелік підстав залишення на обліку військовослужбовців.

Військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби.

Позивач звільнений зі служби у Збройних Силах у запас в зв`язку з закінченням терміну дії контракту, тобто пунктом 2.16 Інструкції не передбачено залишення на обліку черговиків з підстав звільнення внаслідок закінчення терміну дії контракту.

Якщо військовослужбовці, звільнені з військової служби з інших підстав, виявляють бажання отримати жилі приміщення не за місцем перебування на обліку, такі військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями за обраним місцем постійного проживання виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або районних державних адміністрацій на загальних підставах відповідно до вимог чинного законодавства - абзац 3 пункту 2.16 Інструкції, тобто позивач має можливість стати на чергу для отримання житла за обраним місцем постійного проживання.

Дані обставини підтверджуються пунктом 29 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1080 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» (далі - Порядок), положення котрої діяли на момент звільнення позивача з військової служби - на 01 серпня 2018 року.

Пунктом 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Дія п.9 cт.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у п. 62 Положення та ч. 6 cт.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку».

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 звільнений в запас по закінченні терміну дії контракту, на нього не розповсюджуються перераховані вище підстави для залишення на квартирному обліку.

Згідно з копією ордеру на службове житлове приміщення від 25 березня 2008 року виданого виконавчим комітетом Нововолинської міської ради, ОСОБА_3 забезпечений службовим житловим приміщенням на сім`ю з трьох чоловік, площею 27,4 кв.м, яка складається з двох кімнат у м.Нововолинську Волинської області. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

13.02.2019 позивач подав відповідь на відзив зазначаючи, що відповідно до абз. 1 п. 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2018 року №156, станом на 01.08.2018 його календарна вислуга у Збройних Силах становить 25 років 00 місяців і 02 днів, що вказує на існування в даному випадку підстав для залишення його на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду" після його звільнення з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 17.12.2018 відкрито спрощене провадження у справі. 14.02.2019 відповідач подав заяву про виклик сторін. 18.02.2019 ухвалою суду розгляд справи призначено з викликом сторін. За клопотанням представників сторін розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, давши пояснення аналогічні доводам позовної заяви, відповіді на відзив, просив позов задовольнити та стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн, сплачений позивачем судовий збір.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що з 31.07.1993 по 01.08.2018 ОСОБА_3 проходив військову службу у Збройних Силах України. Станом на 01.08.2018 його вислуга років становить 25 років 00 місяців 02 днів.

З 31.07.1998 перебував на квартирному обліку при військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_3 зі складом сім`ї у кількості трьох осіб (він, його дружина ОСОБА_4 та їхній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), як такий що потребує поліпшення житлових умов. Забезпечувався житлом за рахунок Міністерства оборони України - проживав у службовому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 ; у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень не перебував. 25.12.2012 його було знято з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при в/ч НОМЕР_3 у зв`язку з розформуванням військової частини НОМЕР_3 , а також розформування житлової комісії військової частини НОМЕР_3 . Після розформування військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 був направлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження подальшої військової служби, де 02.01.2013, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , останнього було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . 25.05.2018 позивачем було складено рапорт про зарахування його на облік для поліпшення житлових умов у в/ч НОМЕР_1 , за результатами розгляду якого, житловою комісією військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення про зарахування ОСОБА_3 на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 Старицького гарнізону на підставі п. 2.5 від 30.11.2011 №737 (зі змінами).

01.08.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від №156 його було звільнено у запас відповідно до підпункту «ї» пункту один частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону).

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2018 на підставі п.2.18 пп.4 «Інструкції….» від 30.11.2011 №737 (зі змінами) та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2018 №156 (звільнення у запас по закінченню строку контракту та не висловив бажання продовжувати військову службу) зняти з квартирного обліку і виключити зі списків черговості частини майор запасу ОСОБА_3 , 1975 р.н., разом із сім`єю: дружина ОСОБА_4 , 1979 р.н., син ОСОБА_5 , 2000 р.н.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Згідно з п.3 Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Відповідно до п.24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені й в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Дія п. 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Відповідно до абз.1 п.2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно ж з п.2.18 цієї ж Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абз.1 п.2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у п. 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

На час взяття ОСОБА_3 на квартирний облік порядок взяття на облік та отримання житла визначався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, затвердженим наказом Міністра Оборони України № 20 від 03.02.1995р. Пунктом 13 вказаного Положення передбачалося, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік. Наказ Міністра Оборони України № 20 від 03.02.1995 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони № 577 від 06.10.2006, яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень. Проте п. 1.4 даної Інструкції передбачалося, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання , а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку. В свою чергу Наказ Міністра Оборони України № 577 від 06.10.2006 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства Оборони № 737 від 30.11.2011р., яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка також передбачає, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі ( п. 1.4).

Враховуючи те, що на час звільнення у запас ОСОБА_6 мав стаж військової служби понад 20 років, та був зарахований на облік до 1 січня 2005 року, звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту та виходом на пільгову пенсію, тому в даному випадку суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку.

За таких обставин позовні вимоги позивача ОСОБА_3 є підставні та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.2, ч.4, ч.5 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з актами виконаних робіт від 03.12.2018 та 24.01.2020 понесені позивачем витрати на правову допомогу становлять 8000 гривень, відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлялось, а відтак документально підтверджені судові витрати підлягають до стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №8 від 31.08.2018 в частині зняття з квартирного обліку та виключення зі списків черговості частини майора запасу ОСОБА_3 .
Зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_3 на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 .
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду чи через Яворівський районний суд Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 30.01.2020.

Позивач: ОСОБА_3 ,
місце проживання: с.Старичі Яворівського району Львівської області,
ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ,
юридична адреса: АДРЕСА_2 ,
ЄДРПОУ: НОМЕР_5 .

Суддя І.М.Карпин