Справа № 369/2122/20
Провадження №2/369/2558/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2020 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Заїці О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та скасування реєстраційних записів,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якому просив заборонити Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру її посадовим та службовим особам (реєстраторам) вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:5073; накласти арешт на нерухоме майно з реєстраційним номером 4 шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно та скасування реєстраційних записів, в якому просила визнати право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку АДРЕСА_1 ; визнати незаконною та скасувати реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:5073, здійснену державним кадастровим реєстратором відділу Держземагентсва у Києво-Святошинському районі Київської області Іваненко О.І. 05.06.2013 року; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області індексний номер 3283196 від 19.06.2013 року, за результатами якого відкрито розділ та здійснення державну реєстрацію прав власності з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 4, запис про право власності 1357554, дата державної реєстрації 18.06.2013 року і скасуванням розділу; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 29.07.2016 року № 29.07.2016 року № 1320, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Колесник О.І..

Свою заяву про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:5073, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а відчуження спірної земельної ділянки унеможливить виконання рішення суду.

Враховуючи, що земельна ділянка, на яку позивач просить накласти арешт, є предметом даного спору, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:5073, яка належить на праві власності ОСОБА_3 ..

Щодо вимоги представника позивача про заборону Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру її посадовим та службовим особам (реєстраторам) вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:5073, то в цій частині заявлених вимог суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки заявник не обґрунтував, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії може призвести до порушення його прав та законних інтересів.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :01:001:5073, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

В решті заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук