ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/784/20
Головуючий в 1-й інстанції Воробйов А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «ОТП Банк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2019 року, постановлену у м.Запоріжжі (з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 30 січня 2020 року) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору, додаткових договорів до кредитного договору та договору іпотеки недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ML200/744/2007. В обґрунтування позову вказує, що 19.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та відповідачем укладено кредитний договір №ML-200/744/2007. Позивач відповідно до умов договору здійснив видачу кредитних коштів позичальнику в сумі 34 117,70 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника. В супереч умовам кредитного договору, зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконується, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 21.11.2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає: 19 330,02 доларів США сума заборгованості за тілом кредиту, що за курсом НБУ станом на 21.11.2017 року становить 511802,49 грн.; 1 780,39 доларів США сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 18.12.2016 року по 20.11.2017 року, що за курсом НБУ станом на 21.11.2017 року становить 47139,53 грн. 0,00 грн. нарахована пеня за неналежне виконання боргових зобов`язань відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору. Всього заборгованість відповідача за тілом кредиту, відсотками та пенею на 21.11.2017 року становить 21 110, 41 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.11.2017 року становить 558 942,01 грн. На підставі вищевикладеного ПАТ «ОТП Банк» просить стягнути з ОСОБА_1 вищезазначену заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання кредитного договору, додаткових договорів до кредитного договору та договору іпотеки недійсними. У зустрічному позові ОСОБА_1 просить: 1. Кредитний договір №ML-200/744/2007 від 19.10.2007 року та додатки до нього визнати недійсним з моменту його підписання, з застосуванням реституції за загальним правовим наслідком недійсності правочину; 2. Договір іпотеки №ML-200/744/2007 від 19.10.2007 року визнати недійсним; 3. Стягнути з ПАТ „ОТП Банк на користь ОСОБА_1 суму усіх виплат ОСОБА_1 на погашення заборгованості по кредитному договору №ML-200/744/2007 від 19.10.2007 року; 4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ „ОТП Банк суму кредиту у розмірі 34117,70 доларів США; 5. Розрахунки провести взаємозаліком після надання банком розрахунку внесених ОСОБА_1 коштів по валютним та гривневим рахункам на погашення кредиторської заборгованості по кредитному договору №ML-200/744/2007 від 19.10.2007 року.

Під час підготовчого судового засідання представником ОСОБА_1 заявлено клопотання про призначення судової експертизи з економічних питань, яке було уточнено шляхом подання відповідної заяви від 25.09.2019 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2019 року, призначено у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору, додаткових договорів до кредитного договору та договору іпотеки недійсними, судову експертизу з економічних питань на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості Позичальника перед Банком по Кредитному договору №ML-200/744/2007 від 19.10.2007 року умовам вказаного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення за цим кредитним договором?;

2. Якою є реальна процентна ставка (у процентах річних) та «абсолютне значення подорожчання кредиту» за Кредитним договором №ML-200/744/2007 від 19.10.2007 року на момент його укладення, та чи визначено їх у вказаному Кредитному договорі та додатках до нього?;

3. Чи відповідає сума усіх виплат ОСОБА_1 , спрямованих на погашення заборгованості за Кредитним договором Кредитним договором №ML-200/744/2007 від 19.10.2007 року сумам, наданих ПАТ «ОТП Банк» у своїх розрахунках до суду?;

4. Чи відповідають реальна процентна ставка і абсолютне значення подорожчання кредиту зазначених у Кредитному договорі №ML-200/744/2007 від 19.10.2007 року та додатках до нього?;

5. Чи повинен ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ „ОТП Банк) мати індивідуальна та генеральну ліцензії на день укладення Кредитного договору №ML-200/744/2007 від 19.10.2007 року, на здійснення валютних операції, відповідно до Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року N15-93?;

6. З яких саме істотних умов Кредитного договору №ML-200/744/2007 від 19.10.2007 року не досягнуто згоди сторін?

Проведення експертизи доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська,13).

Витрати за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 .

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2020 року виправлено описку в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2019 року по цивільній справі № 335/15589/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору, додаткових договорів до кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

Доповнено резолютивну частину ухвали суду від 25.09.2019 року наступними питаннями, що поставлені перед експертами:

- чи є підтвердження в кредитній справі (підпис споживача та ін..) про надання споживачеві повної інформації відносно прав і обов`язків в повному обсязі (у тому числі про фінансові ризики сторін) перед укладенням кредитного договору так і в процесі його виконання для вирішення питань про відповідність кредитного договору ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», Постанові НБУ №168 від 10.05.2007 року та Рішенню Конституційного суду України №15-рп від 10.11.11р..

- перевірити інформацію НБУ з ЄІС «Реєстр позичальників» згідно з листом №20-0010/25204 від 05.05.18 року щодо відсутності заборгованості ОСОБА_1 перед банками України. Чи не списано АТ «ОТП Банком» борг ОСОБА_1 по кредитному договору № МЬ-200/744/2007 від 19 жовтня 2007 року. Чи не було проведено рефінансування банку в зв`язку із списанням боргу ОСОБА_1 , чи не отримав банк від держави відшкодування.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду від 25 вересня 2019 року акціонерне товариство «ОТП Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є, те що ухвала суду першої інстанції щодо призначення експертизи є немотивованою, а частина питань, які поставлені перед експертом не потребують спеціальних знань у сфері економіки і є питаннями суто юридичними, які повинні бути вирішені судом під час розгляду справи та дослідження відповідних доказів.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Пунктами 2, 3 частиною 1 статті 43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору за власною ініціативою, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Колегією суддів встановлено, що між сторонами є спір з питання визнання недійсним кредитного договору, додаткових угод та договору іпотеки, оскільки на думку позивача за зустрічним позовом є суттєва різниця між розрахунками зробленими сторонами і дане питання підлягає з`ясуванню, шляхом призначення експертизи, оскільки необхідні знання в галузі економіки.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є підставою для зміни чи скасування ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

Доводи, апеляційної скарги не містять підстав для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом призначено експертизу у справі з дотриманням вимог ЦПК України, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 28 лютого 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

Судді: О. В. Крилова

О. З. Поляков