Дата документу 18.02.2020
ЄУ № 942/236/20
Провадження №2-о/942/85/20
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
18 лютого 2020 року смт. Новопсков
Луганська область
Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Чалий А.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації шлюбу та встановлення факту смерті, заінтересована особа Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луганській області
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу та встановлення факту смерті особи в певний час.
В заяві просить встановити факт, що вона була дружиною померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а також встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Хрустальний Луганської області.
Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.
Статтею 318 ЦПК України визначені вимоги до заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, у заяві повинно бути зазначено:
1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;
2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;
3) докази, що підтверджують факт.
До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Відповідно до Узагальнення Верховного суду України від 01.01.2012 року, якщо у заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з якою метою та з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує цей факт, якими доказами він підтверджується, або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху і надає заявникові строк для усунення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.
Натомість заява ОСОБА_1 вище переліченим вимогам не відповідає, оскільки заявником не обґрунтовано причини неможливості одержання документа, що посвідчує факт перебування у шлюбі, не зазначено, якими ще доказами, крім копії свідоцтва про укладення шлюбу від 04.03.2017 р., виданого органом, який діє на тимчасово окупованій території України, підтверджується вказаний факт, а також не додані документи на підтвердження того, що зробити це неможливо, тобто не надано відмову органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
В свою чергу, заявник в заяві не вказала, з посиланням на відповідні докази, чи не порушує встановлення факту реєстрації шлюбу прав та інтересів третіх осіб, та чи не пов`язано встановлення вказаного факту з подальшим вирішенням спору про право.
Щодо вимоги заявника про встановлення факту смерті, суд зазначає про наступне.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
В даному випадку, заявником не підтверджене її право для звернення з заявою про встановлення факту смерті у контексті положень абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, оскільки у разі задоволення судом її заяви про встановлення факту реєстрації шлюбу, належним підтвердженням вказаного факту буде рішення суду, яке набрало законної сили. Інших доказів на підтвердження обставин про наявність у неї такого права, заявником до заяви не додано.
У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Таким чином, встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті.
Отже, зверненню до суду з заявою про встановлення факту смерті у певний час, має передувати звернення заявника до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію смерті особи. Лише після одержання відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану у реєстрації події смерті, заявник має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час.
Як роз`яснено в пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин, залучивши при цьому до участі у справі в якості заінтересованої особи орган державної реєстрації актів цивільного стану.
Як вбачається з відмови у проведенні державної реєстрації смерті Новопсковського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 222/21.7-70 від 13.02.2020, вказана відмова була надана ОСОБА_3 , який не є заявником по справі або його представником.
Жодного доказу на підтвердження факту звернення заявником ОСОБА_1 до органу реєстрації актів цивільного стану з метою реєстрації події смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Хрустальний Луганської області до заяви не додано.
Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.
В заяві про встановлення факту смерті заявником невірно вказано найменування заінтересованої особи Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, тоді як вірним є - Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Також всупереч п. 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України в заяві заявником не вказано, де саме знаходяться оригінали письмових доказів, копії яких додано до заяви.
Окрім вищезазначеного, відповідно до п. 10 ч.3 ст. 175 ЦПК України заявником в заяві не зазначено підтвердження про те, що нею не подано іншого позову, з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне заяву залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.
Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Суд акцентує увагу заявника на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.
Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків наявних у заяві.
Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 261, 315, 317, 318 ЦПК України, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації шлюбу та встановлення факту смерті, заінтересована особа Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луганській області залишити без руху, про що сповістити заявника, надавши їй строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником копії ухвали.
Роз`яснити, що в іншому випадку заява вважається неподаною і повертається заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Новопсковського районного суду

Луганської області А.В. Чалий