Справа № 161/1860/19
Провадження № 2/161/4/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 лютого 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Кихтюка Р.М., за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

04 лютого 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач, ОСОБА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 (далі - третя особа, ОСОБА_4 ), про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації,

Позовні вимог обґрунтовані тим, що позивач наразі є власником 21/24 частин квартири за адресою АДРЕСА_1 , на підставі:

1) свідоцтва про право власності на житло від 18 листопада 1994 року (1/3 частки);

2) рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2018 року у справі №161/19447/17, за яким за позивачем визнано право власності на 13/24 частин успадкованої після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про права на спадщину за законом від 27 грудня 2002 року, третя особа заволоділа 2/3 частини вказаної квартири, однак рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2013 року №0308/136016/12 вказане свідоцтво визнано недійсним.

Крім того, третя особа незаконно отримала дублікат вказаного свідоцтва і уклала договір дарування 2/3 частин спірної квартири з відповідачем у справі, хоча не була законним власником майна.

З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.387 ЦК України, позивач просить суд витребувати із володіння відповідача та передати позивачу 13/24 частин квартири за адресою АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності за відповідачем.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибула, відзиву на позов не подала, хоча про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Відповідач подала письмове клопотання з проханням звільнити її від сплати судових витрат посилаючись на її тяжкий матеріальний стан, а також на необґрунтованість заявлених позивачем витрат на правову допомогу адвокатом.

Третя особа в судове засідання не прибула, пояснень щодо позову не надала, хоча про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником 21/24 частин квартири за адресою АДРЕСА_1 , на підставі:

1) свідоцтва про право власності на житло від 18 листопада 1994 року (1/3 частки) (а.с.5)

2) рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2018 року у справі №161/19447/17, за яким за позивачем визнано право власності на 13/24 частин успадкованої після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.17-22).

Крім того, з матеріалів справи слідує, що 27.12.2002 року ОСОБА_4 видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 , однак вказане свідоцтво визнане недійсним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2013 року у справі №0308/13606/12, яке набрало законної сили (а.с.8-16).

Матеріалами справи також підтверджується, що 27 січня 2012 року ОСОБА_4 уклала договір про дарування 2/3 часток спірної квартири на користь ОСОБА_3 . При цьому, як слідує з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності за цим договором було зареєстроване лише 16 лютого 2015 року (а.с.6-7).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 заволоділа 2/3 частками спірної квартири на підставі договору дарування від ОСОБА_4 незаконно, оскільки свідоцтво про право на спадщину останньої визнано недійсним в судовому порядку.

Крім того, наразі, законним власником 13/24 часток спірної квартири (які є частиною вищенаведених 2/3 часток) є саме позивач ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2018 року у справі №161/19447/17, яке набрало законної сили.

Цим же рішенням встановлено, що ОСОБА_1 є власником 13/24 часток у спірній квартирі за фактом їх спадкування після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а отже саме вона була законним власником цього майна на час його відчуження за договором дарування на користь ОСОБА_3 .

Зважаючи на вищевикладене, оскільки спірні 13/24 часток у квартирі вибули із володіння ОСОБА_1 без її волі, а також без відповідної правової підстави, їх слід витребувати у відповідача у справі та задовольнити позов у цій частині.

При цьому положення ч.ч.1, 2 ст.388 ЦК України щодо витребовування майна у добросовісного набувача, до даних правовідносин не застосовується, оскільки ОСОБА_3 набула спірне майно не за відплатним договором, а за договором дарування. В даному випадку застосуванню підлягають положення ч.3 ст.388 ЦК України, які вказують, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Крім того, на думку суду, підлягають до задоволення і вимоги про скасування державної реєстрації право власності за відповідачем, оскільки існування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідного запису, перешкоджає позивачу реалізувати своє право на реєстрацію своєї частини майна.

У зв`язку з повним задоволенням позову, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги адвокатом у розмірі 8 000,00 грн., про які позивач заявляла у попередньому розрахунку судових витрат, що додався до позову, а також на підтвердження яких надала копію договору про надання правої допомоги адвокатом, акту виконаних робіт та квитанції до прибуткового касового ордеру (а.с.35-37).

Заявлене відповідачем клопотання про звільнення від сплати судових витрат є безпідставним, оскільки до нього не додані документи, які б підтверджували поганий матеріальний стан відповідача, а наявність на утриманні дітей, про що зазначено у клопотанні, не є безумовною підставою для звільнення від судових витрат.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 265, 279, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13/24 часток квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 2/3 часток квартири за адресою АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 8741072, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги адвокатом у розмірі 8 000,00 грн. (вісім тисяч гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача є ОСОБА_4 , яка проживає за адресою АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено та підписано 02 березня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк