Справа № 456/4605/19
Провадження № 2/456/450/2020
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

19 лютого 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, третя особа Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання права власності на гараж,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на гараж у дворі комунального будинку в АДРЕСА_1 , розміром 3,45м х 7,45м, загальною площею 19,7 кв.м. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 та біля даного житлового будинку в 2017 році побудував гараж А-1 загальною площею 19,7 кв.м. В листопаді 2017 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_2 з заявою про видачу технічного паспорту на гараж в дворі комунального будинку по АДРЕСА_1 та 13 грудня 2017 року отримав у ФОП ОСОБА_2 технічний паспорт на вищевказаний гараж, однак в даному технічному паспорті стоїть штамп самочинного будівництва та зазначено, що проектної документації та декларації про початок будівництва не подано. 29 жовтня 2019 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Грабовецької сільської ради Стрийського району Кіндракевич Б.Р. з заявою про державну реєстрацію права власності на гараж в дворі комунального будинку АДРЕСА_1 , однак державним реєстратором Кіндракевичем Б.Р. винесено рішення №38411614 від 29.10.2019 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, посилаючись на те, що позивачем не подано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження гаража в дворі комунального будинку літ «А-1 по АДРЕСА_1 , гараж відповідає вимогам ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» та їх готовність до експлуатації. Оскільки будівництво гаража вважається самочинним, а тому змушений звернутися з даним позовом до судупро визнання за ним права власності на вказаний гараж.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Представник відповідача Стрийської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справипредставник позивача не заперечив.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст.1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 у дворі комунального будинку по АДРЕСА_1 збудовано самочинно гараж під літерою «А-1»,розміром 3,45м х 7,45м, загальною площею 19,7 кв.м, що підтверджується технічним паспортом виготовленого 13.12.2017 року ФОП ОСОБА_2 на замовлення ОСОБА_1 .

Згідно звіту про оцінку вартості гаражу у дворі комунального будинку по АДРЕСА_1 , виготовленого 17.10.2019 суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 , вартість гаража становить 38076 грн.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Грабовецької сільської ради Стрийського району Кіндракевич Р.Б. №138411614 від 29.10.2019 відмовлено ОСОБА_1 у внесенні запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Відповідно до ч.1 ст. 316, ч.1 ст. 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 376 ЦК України також визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Зокрема, згідно із нормою частини 5 статті 376 ЦК України, яка регламентує порядок визнання права власності на майно, що виникло внаслідок самочинного будівництва, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Судом встановлено, що позивач здійснюючи самочинну побудову гаражу, не порушив прав та інтересів інших осіб, що підтверджується звітом про проведення технічного обстеження об`єкту гаража у дворі комунального будинку по АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_5 22.10.2019 року, яким встановлено відповідність вимогам ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» та його готовність до експлуатації.

Пункт 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 750) передбачає, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України, суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, зокрема врахувавши те, що самочинне будівництво спірного гаражу здійснено без порушення будівельних і технічних норм, а також судом не здобуто доказів того, що таке будівництво суперечить суспільним інтересам чи порушує права інших осіб та що таким будівництвом порушені санітарно-технічні вимоги чи правила експлуатації, а тому суд вважає, що позов слід задоволити та визнати за позивачем право власності на гараж у дворі комунального будинку в АДРЕСА_1 , розміром 3,45м х 7,45м, загальною площею 19,7 кв.м.

Керуючись ст. ст. 200, 259, 263, 265, 268, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на гараж у дворі комунального будинку в АДРЕСА_1 , розміром 3,45м х 7,45м, загальною площею 19,7 кв.м.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Стрийського міськрайонного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 28.02.2020 року.

Головуючий суддя С. С. Сас