21.02.2020 227/177/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Харьковій Л.М.

за участю:

заявника (відповідача) ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля заяву ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку подання заяви про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року по справі № 227/177/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

03.02.2020 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2016 року, в обґрунтування якого заявник зазначив, що вказаним рішення суду з нього на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 січня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Із вказаним рішенням суду заявник не погоджується, оскільки обставини справи встановлені судом не в повному обсязі, вказане рішення прийняте без його участі та врахування його доводів і заперечень. Заявник зазначає, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, жодної повістки або судового повідомлення він не отримував, а про існування судового рішення дізнався лише 16.01. 2020 року, коли отримав копію рішення в суді. Окрім того, заявник зазначив, що на момент ухвалення рішення судом він проживав постійно з позивачкою та дітьми, разом вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, разом виховували дітей до серпня 2019 року. З посиланням на вищезазначені обставини, заявник ОСОБА_1 просить суд поновити строк подання заяви про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області віл 25.02.2016 року, скасувати заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.02. 2016 року по справі № 227/177/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та призначити справу до судового розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свою заяву підтримав та просив суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, повідомивши про те, що протягом тривалого часу він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , з якою вони мають двох спільних дітей. Заявник також додав, що в шлюбі із ним народилася ще одна дитина, але він її не визнає і має намір оспорити батьківство. На цей час шлюб із позивачем ОСОБА_3 не розірваний, але зараз він проживає із новою жінкою, яка вагітна від нього, та її малолітніми дітьми. Заявник зазначив, що його матеріальне становище змінилося, і йому потрібно утримувати нову родину і він також допомогає своєму батьку, який хворіє. Також заявник додав, що про існування судового розгляду справи про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 він дізнався лише у січні 2020 року, жодної судової повістки або процесуального документу із суду він не отримував, із суду йому не телефонували і до суду не викликали.

Представник заявника ОСОБА_2 заяву ОСОБА_1 підтримав та просив її задовольнити, зазначив, що заявник не знав про судовий розгляд справи про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 , подружжя ОСОБА_4 проживало разом до серпня 2019 року, що підтверджується довідкою, що підтверджує той факт, що заявник утримував дітей. Окрім того, на сьогоднішній день суттєво змінився сімейний та матеріальний стан відповідача ОСОБА_1 , оскільки він проживає разом з іншою жінкою, яка вагітна, та її малолітніми дітьми. Також на утриманні відповідача перебуває його непрацездатний батько, який потребує стороннього догляду.

В судовому засіданні позивач (стягувач) ОСОБА_3 суду повідомила, що до цього часу вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , шлюб на сьогоднішній день не розірваний, але вони разом не проживають. Від вказаного шлюбу сторони мають трьох спільних дітей, а також в неї є дитина від першого шлюбу. Позивач зазначила, що звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей, оскільки останній добровільно матеріальної допомоги на дітей не надавав, неодноразово виганяв її з дітьми з дому. На утримання третьої спільної із відповідачем дитини вона ще до суду позов не подавала. Про факт розгляду судом справи про стягнення аліментів відповідач знав, йому повідомляли про судові засідання, як і про ухвалення рішення судом. Вона заперечує проти задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про скасування заочного рішення по справі про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 227/177/16-ц, заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 січня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, вирішено питання про розподіл судових витрат.

В матеріалах справи також наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що 04.03.2016 року судом на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) було надіслано копію рішення по справі № 227/177/16-ц, яке заявник ОСОБА_1 отримав особисто 11.03.2016 року, про що свідчить відмітка в цьому повідомлені та підпис поштового працівника.

Суд не може прийняти до уваги ствердження заявника ОСОБА_1 та його представника про те, що позивач ОСОБА_3 проживала разом із ним і саме вона отримувала судові повідомлення та робила дії, щоб заявник не дізнався про судовий розгляд, оскільки зазначені ствердження спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких на час звернення до суду і під час судового розгляду позивач ОСОБА_3 проживала за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Окрім того, в матеріалах справи маються телефонограми секретаря судового засідання суду ОСОБА_5 , згідно яких вона повідомляла відповідача ОСОБА_1 про призначені по справі судові засідання за номером телефону( НОМЕР_1 ). В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 повідомила суду про те, що на час звернення до суду відповідач ОСОБА_1 користувався мобільним зв`язком саме за цим номером. Також з матеріалів справи вбачається, що в судове засідання 25.02.2016 року відповідач ОСОБА_1 викликався судовою повісткою, яку отримав особисто(а.с. 20 ).

Після оголошення судом про наявність в матеріалах справи № 227/177/16-ц вищевказаних доказів, які підтверджують неодноразові виклики відповідача ОСОБА_1 до суду та отримання ним копії судового рішення 11.03.2016 року, заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні 21.02.2020 року суду пояснив, що секретар судового засідання Коверченкова М.О. йому жодного разу на мобільний телефон не дзвонила, судову повістку на 25.02.2016 року йому особисто не вручала, та копію судового рішення, надісланого рекомендованим листом, він не отримував. Також заявник ОСОБА_1 додав, що поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа не є підтвердженням отримання ним копії рішення суду, оскільки в поштовому повідомленні є лише підпис поштаря, а його підпис відсутній, і взагалі, позивач ОСОБА_6 робила дії по приховуванню судового процесу від нього, про що також свідчить те, що позивач ОСОБА_3 подала виконавчий лист до виконавчої служби лише в 2019 році.

В ході судового засідання під час дослідження матеріалів справи № 227/177/16-ц було встановлено, що після набрання рішенням суду від 25.02.2016 року законної сили, за заявою позивача ОСОБА_3 16 квітня 2019 року дійсно був виданий виконавчий лист для примусового стягнення аліментів на її користь з відповідача ОСОБА_1 . В той же час, суд не може прийняти до уваги ствердження відповідача ОСОБА_1 та його представника про те, що позивач ОСОБА_3 спеціально не подавала виконавчий лист для примусового стягнення доки жила із відповідачем ОСОБА_1 , для того, щоб приховати інформацію від ОСОБА_1 про судовий розгляд та стягнення з нього аліментів, оскільки право стягувача на подання виконавчого листа протягом строку стягнення аліментів передбаченого Законом « Про виконавче провадження» і може бути реалізовано ним протягом всього строку стягнення аліментів шляхом подання виконавчого листа до виконавчої служби.

Окрім того, на сьогоднішній день, як повідомив відповідач ОСОБА_1 , він проживає з іншою жінкою, яка вагітна від нього і йому необхідно утримувати нову дружину та її малолітніх дітей. Позивач ОСОБА_3 та діти проживають окремо. В судовому засіданні відповідачем ОСОБА_1 не було надано доказів добровільного надання матеріальної допомоги ОСОБА_3 на утримання дітей, в тому числі станом на сьогоднішній день.

Згідно матеріалів справи 16 січня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу копії судового рішення по справі, яке йому було видано 16 січня 2020 року.

Статтею 284 ЦПК України встановлено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуцальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини пропуску поважними.Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, в якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, без повідомлення учасників справи.Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд не може прийняти до уваги доводи заявника ОСОБА_1 та визнати причину пропуску встановленого законом строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідача неодноразово було повідомлено про розгляд справи шляхом передання телефонограми за мобільним телефоном, зазначеним в позовній заяві, а також шляхом вручення судової повістки під особистий підпис ОСОБА_1 в судове засідання на 25 лютого 2016 року. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідача ОСОБА_1 було належним чином сповіщено про час та місце судового розгляду справи за позовом ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів на утримання його дітей. В судовому засіданні не встановлено наявність переконливих доказів, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення заявника до суду із заявою про перегляд заочного рішення у встановлені законодавством строки.

Окрім того, згідно п.3-4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

В обґрунтування необхідності скасування заочного рішення по справі № 227/177/16-ц заявник ОСОБА_1 суду повідомив, що на сьогоднішній день він перебуває у шлюбі із ОСОБА_3 , але у нього є інша жінка, яка вагітна від нього, і він повинен утримувати її та її дітей від першого шлюбу. Будь-яких інших доказів, які б існували на момент ухвалення судового рішення по справі № 227/177/16-ц, а саме 25.02.2016 року, та які б могли вплинути на судове рішення по справі № 227/177/16-ц, відповідачем ОСОБА_1 -заявником по цьому провадженню, зазначено суду не було.

Таким чином, відповідачем ОСОБА_1 не було подано до суду жодних доказів щодо наявності вищезазначених обставин, а саме про наявність доказів, які б могли вплинути на рішення суду, та обґрунтувати розмір аліментів інший, ніж було ухвалено судом.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , будучи належним чином, сповіщеним про час, місце та хід судової справи, відкритої за позовом ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, в встановлений законом термін не скористався своїм правом на подання заяви про перегляд заочного рішення по справі № 227/177/16-ц, а подав відповідну заяву із спливом встановленого строку. Суд вважає, що заявник не навів доводів про поважність причин пропуску строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в зв`язку із чим клопотання заявника про поновлення процесуального строку подання заяви про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року по справі № 227/177/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 126, 127, 258-261, 284, 353-354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку подання заяви про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року по справі № 227/177/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 25.02.2016 року по цивільній справі № 227/177/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено в судовому засіданні 21 лютого 2020 року, повний текст ухвали виготовлено 25 лютого 2020 року.

Суддя В. В. Корнєєва

21.02.2020