справа № 367/8188/16-ц головуючий у суді І інстанції Карабаза Н.Ф.
провадження № 22-ц/824/661/2020 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Суханової Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ», поданою представником - Самодзен Тетяною Вікторівною на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 вересня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра - Україна» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації. Свої вимоги мотивувало тим, що 13.04.2015 року о 18 год. 50 хв. на а/д Київ-Чоп сталась дорожньо-транспортна пригода. 30.12.2015 р. постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області було встановлено, що ОСОБА_2 рухаючись в крайній лівій смузі, в напрямку м. Київ, на 25 км. + 500 м. автодороги «Київ Чоп», с. Мила, не дотрималася безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1 , який перемістився вперед та здійснив зіткнення з Chevrolet Aveo д.н.з НОМЕР_2 , котрий перемістився вперед та втретє здійснив зіткнення з Seat Altea д.н.з НОМЕР_3 , останній перемістився вперед - здійснив зіткнення з Fiat Linea д.н.з НОМЕР_4 , останній перемістився та скоїв зіткнення з автомобілем Fiat Linea д.н.з НОМЕР_5 , що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів. 18.03.2016 р. Постановою Апеляційного суду Київської області від 18.03.2016 року було залишено без змін постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.12.2015 р. щодо ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Транспортний засіб Hyundai Elantra д.н.з НОМЕР_1 , застрахований згідно Договору добровільного рахування наземного транспорту (крім залізничного) № 03.0003872.0001 від 02.04.2015 р. у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Саламандра-Україна».

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу Geely д.н.з. НОМЕР_6 застраховано в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «ГЛОБУС» згідно Полісу № AI 0269734.

ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» 23.07.2015 року здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 161 252,25 грн.

Крім того, 15.03.2016 року збитки завдані власнику транспортного засобу Hyundai Elantra д.н.з НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження під час ДТП було компенсовано ТдВ «СТдВ «Глобус» з вирахуванням франшизи в розмірі 49 490,00 грн.

Враховуючи те, що ТдВ «СТдВ «Глобус» виплатила страхове відшкодування з урахуванням франшизи, суму яка менша фактичних витрат, понесених ПрАТ «СК «Саламандра - Україна», тому ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» вважає, що має право стягнути недостатню суму грошових коштів страхового відшкодування в межах фактичних витрат, тобто в розмірі 55 881,13 грн. з винної особи, тобто з ОСОБА_2 .

Відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 21.11.2017 року залучено до участі у справі правонаступника позивача - Товариство з обмеженою відповідальність «МАРКС.КАПІТАЛ», оскільки 25.05.2017 року між ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» та ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу №01/25.05.17 від 25.05.2017 р. Також, було підписано між сторонами додаток №1 до договору про надання фінансових послуг факторингу№01/25.05.17 від 25.05.2017 р., в якому наведено перелік регресних вимог, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв права вимоги за зобов`язаннями, що є предметом розгляду даного позову.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 06 вересня 2019 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальність «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «МАРКС.КАПІТАЛ» кошти в сумі 7 327,01 грн. та судовий збір в сумі 768,40 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням позивач ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

При цьому зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На думку апелянта, суд не вірно не застосував приписи ст. ст. 993, 1166, 1194 ЦК України при винесенні рішення.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзив до суду не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки, в даній справі ціна позову становить 55 881,13 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що довідка спеціаліста № 2112 від 26.06.2015 року стосовно ринкової вартості деталей, вузлів та агрегатів транспортного засобу Hyundai Еlantra р.н. НОМЕР_1 та Звіт про оцінку про вартість пошкодженого транспортного засобу № 01/01/15 не є висновком експерта в розумінні ст.ст.102-108 ЦПК України, відтак є неналежним доказом у справі. Визначаючи розмір суми відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд не прийняв до уваги Довідку спеціаліста та звіт про оцінку про вартість пошкодженого транспортного засобу, та вважав, що позов підлягає до задоволенню частково у розмірі 7 327,01 грн., з розрахунку відповідно до Звіту визначення матеріального збитку заподіяного власнику станом на 05.05.2015 року, що становить 113 634,02 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.04.2015 року між Приватним Акціонерним Товариством «Страхова компанія «Саламандра-Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір від 02.04.2015 року № 03.0003872.0001 добровільного страхування наземного транспортного засобу автомобіль Hyundai Еlantra р.н. НОМЕР_1 (т.1, а.с. 6-9). Загальна страхова сума згідно п. 6.9.2. вказаного договору становить 250 717 грн.

03.07.2015 року ОСОБА_3 звернувся до голови правління ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» із заявою, в якій просив перерахувати кошти по страховому випадку, що стався 13 квітня 2015 року по а/д Київ-Харків, з його автомобілем Hyundai Еlantra р.н. НОМЕР_1 (т.1, а.с. 13).

Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.12.2015 року справа № 369/10144/15-п згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 939363 від 10 вересня 2015 року встановлено, що 13 квітня 2015 року близько 18 год. 50 хв. гр. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Geely», державний номерний знак НОМЕР_6 , рухаючись в крайній лівій смузі, в напрямку м. Київ, на 25 км. + 500 м. автодороги «Київ-Чоп», с. Мила, не дотрималася безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перемістився вперед та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 , котрий перемістився вперед та втретє здійснив зіткнення з автомобілем марки «Seat», державний номерний знак НОМЕР_3 , останній перемістився вперед та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_7 , який скоїв зіткнення з автомобілем марки «Fiat», державний номерний знак НОМЕР_4 , останній перемістився та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Fiat», державний номерний знак НОМЕР_5 , який зупинився перед затором. В результаті ДТП пасажири автомобіля марки «Seat», державний номерний знак НОМЕР_3 , отримали тілесні ушкодження та автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 порушила вимоги п.п. 2.3 (б),1.5, 13.1 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (т.1, а.с. 32-34).

Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.12.2015 року справа № 369/10170/15-п згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 939371 від 14 вересня 2015 року вбачається, що 13 квітня 2015 року об 11 год. 50 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «HYUNDAI ЕLANTRA», д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Чоп 25 км + 500 м в с. Мила Києво-Святошинського району Київської області, рухаючись в напрямку м. Київ, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «CHEVROLET», д.н.з НОМЕР_2 , котрий перемістився та вчинив зіткнення з автомобілем «Seat», державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.3 (б), п. 13.1 Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (т.1, а.с. 35-37).

Відповідно до постанови Апеляційного суду Київської області від 18.03.2016 року постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.12.2015 року залишено без змін (т.1, а.с. 38-40).

Відповідно до звіту визначення вартості матеріального збитку від 05.05.2015 року вих. № 11542, виконаного ТОВ «ЕАК «Довіра» на замовлення позивача ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ Hyundai Еlantra р.н. НОМЕР_1 станом на 05.05.2015 року складає 113 634,02 грн. (т.1, а.с. 41-51).

Згідно платіжного доручення № 1716 від 23.07.2015 року ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» перерахувало ОСОБА_3 страхове відшкодування згідно страхового акту 9885.04.15 за договором № 03.0003872.0001 в розмірі 161 252,25 грн. (т.1, а.с. 104).

Згідно полісу № АІ/0269734 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_2 застрахувала автомобіль «Geely», державний номерний знак НОМЕР_6 в ТДВ СТДВ «ГЛОБУС». Страхова сума згідно полісу за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн. Розмір франшизи 510 грн. (т.2, а.с. 23).

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_8 від 14.03.2016 року ТДВ СТДВ «ГЛОБУС» перерахувала ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» 49 400 грн. страхового відшкодування згідно поліса АІ /0269734 від 01.09.2014 року.

29.04.2016 року ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» було направлено на адресу ОСОБА_2 заяву про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації, в якій вимагали сплатити протягом 7 днів на користь ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» завдану шкоду в розмірі 31 136,12 грн., розрахунок якої було проведено, відповідно до звіту визначення вартості матеріального збитку від 05.05.2015 року вих. № 11542, виконаного ТОВ «ЕАК «Довіра» (т.1, а.с. 106-108).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Разом з тим, згідно частини першої статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із п.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Виховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив, що з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальність «МАРКС.КАПІТАЛ» необхідно стягнути кошти в сумі 7 327,01 грн. ((113 634,02 грн.- загальний розмір матеріального збитку : 2 - кількість винуватців ДТП) - 49 490 грн. - страхове відшкодування виплачене ТДВ СТДВ «ГЛОБУС»).

Приписами статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України саме позивача.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, враховуючи вище вказані норми матеріального та процесуального права колегія суддв вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що для визначення вартості матеріально збитку, заподіяного власнику автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди необхідні спеціальні знання у відповідній сфері, без яких неможливо встановити відповідні обставини. Розмір матеріального збитку, заподіяного власнику, в результаті пошкодження його автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, може бути визначений виключно на підставі висновку експерта. Довідка спеціаліста № 2112 від 26.06.2015 року стосовно ринкової вартості деталей, вузлів та агрегатів транспортного засобу Hyundai Еlantra р.н. НОМЕР_1 та Звіт про оцінку про вартість пошкодженого транспортного засобу № 01/01/15 не є висновком експерта в розумінні ст.ст.102-108 ЦПК України, та є неналежним доказом у справі, що розглядається, і не може ані підтвердити розмір заподіяного збитку, ні спростувати його.

За таких обставин, визначаючи розмір суми відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги Довідку спеціаліста № 2112 від 26.06.2015 року стосовно ринкової вартості деталей, вузлів та агрегатів транспортного засобу Hyundai Еlantra р.н. НОМЕР_1 та звіт про оцінку про вартість пошкодженого транспортного засобу № 01/01/15.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Що ж стосується доводів апелянта про не застосування судом приписів ст. ст. 993, 1166, 1194 ЦК України при винесенні рішення, то вони є не обґрунтованими і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах діючого законодавства і жодним чином не спростовують висновки суду, викладені в рішенні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й надавши їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

При цьому колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ», подану представником - Самодзен Тетяною Вікторівною залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: С.В.Лівінський

Є.М. Суханова