№ провадження 2/646/569/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Славгородській К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доМосковського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Акціонерне товариство «Укрсиббанк» про зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Акціонерне товариство «Укрсиббанк», та просить суд зняти арешт, накладений Постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 02.04.2012 на рахунок №1300, відкритого на ім`я Позивача у відділенні №976 АТ "УКРСИББАНК".

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що з метою закриття рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на його ім`я в АТ "УКРСИББАНК" він звернувся до відділення банку за адресою м. Харків, вул. Сумська, 80, відділення АТ «Укрсиббанк» №976, та отримав письмову відмову з посиланням на те, що на рахунок № НОМЕР_1 накладено арешт в рамках виконавчого провадження №30254902.

Позивач зазначає, що на кошти, які містяться на вищезазначеному рахунку, згідно з Постановою про арешт коштів боржника від 02.04.2012, винесеною державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Саніним І.С. (виконавче провадження №30254902) було накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "УКРСИББАНК", на підставі заочного рішення Московського районного суду міста Харкова від 29.08.2011по справі №2-4823/11.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.03.2012 по справі № 2027/2560/2012 заочне рішення Московського районного суду міста Харкова суду №2-4823/11 від 29.08.2011 було скасовано.

Вищезазначена Постанова про арешт коштів боржника від 02.04.2012 була винесена після скасування заочного рішення Ухвалою від 20.03.2012.

У зв`язку зі скасуванням вищезазначеного заочного рішення суду, виконавчі провадження №30254902 та №30299345 були завершені 25.06.2012, на підставі п.4. ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (редакції до 05.10.2016). тобто підставою для завершення виконавчих проваджень стало скасування заочного рішення суду від 29.08.2011 справа №2-4823/11, згідно з яким був виданий виконавчий лист №2-4823/11 від 18.11.2011.

Завершення виконавчого провадження, згідно листа Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 29.0.3.2019 №07.02-08/Т-746, було оформлено у відповідності до вимог чинного законодавства шляхом винесення відповідних постанов, з посиланням на дані Автоматизованої системи виконавчого провадження. За результатом перевірки даних Автоматизованої системи виконавчого провадження жодних відкритих та незавершених виконавчих проваджень відносно Позивача на сьогоднішній день не існує.

Отримати дублікат постанови про закінчення виконавчого провадження, з метою повторної подачі її до банку, Позивач не має можливості, так як відповідно до пункту 9.10. Порядку виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню, а згідно з вимогами законодавства дублікат може бути виданий виключно з оригіналу документа. За викладених обставин Позивач вважає, що єдиним шляхом вирішення справи про зняття арешту з рахунку, відкритого в АТ «УКРСИББАНК» на ім`я Позивача, є звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.06.2019 справа призначена в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.01.2020 закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Волков І.М. подав заяву якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позовну заяву розглянути у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином шляхом відправлення поштового повідомлення за відомою юридичною адресою, відзиву на позовну заяву не надав.

Третя особа АТ «Укрсиббанк» не надав суду пояснення на позовну заяву, представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином шляхом відправлення поштового повідомлення, заяв від Третьої особи не надходило, причини неявки суду не повідомлялось.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд у продовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Таким чином повторне повідомлення про відкладення судового засідання, чи розгляд справи для отримання необхідних матеріалів для участі у засіданні є затягуванням судового розгляду.

Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідача та позивача.

Основними засадами судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дій, які порушують право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до Постанови № 5, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.»

Відповідно до постанови НБУ «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів» відокремленим підрозділом банку є - філія, відділення, представництво або інший відокремлений підрозділ, що не має статусу юридичної особи і здійснює свою діяльність від імені юридичної особи - резидента;

Відповідно практики Європейського суду з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого Королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: - винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; - винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; - винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; - проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до абзацу першого пункту 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5, (далі- Порядок), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час закриття виконавчого провадження).

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 15, 16, 81, 321, 391 ЦПК України, ст. ст. 56, 57, 59 Закону України «Про виконавче провадження» суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовільнити.

Зняти арешт, накладений Постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 02.04.2012 на рахунок №1300, відкритого на ім`я ОСОБА_1 у відділенні №976 АТ "УКРСИББАНК" (м. Харків, вул. Сумська, 80).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Єжов В.А.