Провадження № 4-с/225/1/2020
Справа №225/5909/19
УХВАЛА

іменем України

(повна)

20 лютого 2020 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Нємиш Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни, заінтересована особа (стягувач) - Державна іпотечна установа,про визнання дій неправомірними, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.09.2019 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-в/225/19/2018 від 30.10.2018 року, що видав Дзержинський міський суд Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 5/2/980-N/60 від 18.03.2008 року заборгованість в розмірі 74 776,77 грн. та у відшкодування судових витрат 747,76 грн., а всього 75 524,53 грн., в рамках виконавчого провадження № 57818685 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяною Леонідівною було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Зазначену постанову скаржник отримав у Міністерстві регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Державним виконавцем копія Постанови була направлена для виконання до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Скаржник зазначив, що йому на праві приватної власності йому належить нерухоме майно, і це встановлено Виконавцем, а саме двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.11.2018 року. Крім того, йому на праві приватної власності належить рухоме майне, а саме легковий автомобіль МАЗДА 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Скаржник вважає, що звернувши стягнення на вищезазначене майно було б цілком достатньо для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум.

Однак, незважаючи на наявність у скаржника майна за рахунок накладення стягнення на яке можливо виконати судове рішення, приватний виконавець в порушення вимог статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» прийняв постанову про звернення стягнення на заробітну плату у розмірі 20 % до повної виплати загальної суми боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим провадженням № 59743752 у розмірі 92 833, 98 грн.

Таким чином скаржник просить визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни при винесенні постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 59743752 з виконання виконавчого листа № 2-в/225/19/2018 від 30.10.2018 р., що видав Дзержинський міський суд Донецької області неправомірними та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяну Леонідівну скасувати постанову від 02.09.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 59743752 з виконання виконавчого листа № 2-в/225/19/2018 від 30.10.2018 р., що видав Дзержинський міський суд Донецької області та виконати вимоги ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник у судове засідання не з`явився, по час, дату та місце розгляду справи був повідомлений.

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Вольф Т.Л. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, а також пояснення по суті скарги на дії приватного виконавця, в яких зазначила, що вона вважає вимоги викладені у скарзі незаконним та необґрунтованим з наступних підстав. Від стягувача - Державної іпотечної установи, надійшла заява про примусове виконання рішення. У прохальній частині зави про примусове виконання рішення стягувач зазначив, накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику та винести відповідну постанову. Для забезпечення виконання рішення від 07 серпня 2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт всього майна боржника. Окрім того, того ж дня виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 92833,98 грн. Таким чином, приватним виконавцем було враховано ст.48 Закону України "Про виконавче провадження". В подальшому виконавцем з відповіді Регіонального сервісного центра МВС України в м.Києві було встановлено, що за скаржником - ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб MAZDA 3, номерний знак НОМЕР_1 , дата державної реєстрації за особою 14.08.2007 року. Також у заяву стягувача в прохальній частині зазначається звернути стягнення на заробітну плату боржника. Отже, приватним виконавцем було встановлено з відповіді ПФУ та Державної фіскальної служби України встановлено, що ОСОБА_1 отримує дохід - заробітну плату від Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, у зв`язку з чим 02.09.2019 року останнім було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Таким чином, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах виконавчого провадження ВП №59743752 від 02.09.2019 року була винесена приватним виконавцем відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" та у відповідності до визначених захід примусового виконання рішення. Отже приватний виконавець просить у задоволені скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни про визнання дій неправомірними, скасування постанови відмовити.

Представник заінтересованої особи (стягувача) - Державної іпотечної установи,у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на скаргу, в якому зазначив, що не погоджується з позицією скаржника та вважає скаргу безпідставною враховуючи наступне. ОСОБА_1 вважає дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни незаконними щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 59743752 з виконання виконавчого листа № 2-в/225/19/2018 від 30.10.2018 р., що видав Дзержинський міський суд Донецької області неправомірними та просить скасувати дану постанову. Слід зауважити, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, згідно ст. 431 ЦПК України.

Зазначає, що двокімнатна квартира, на яку посилається боржник розташована за адресою: АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 на якій вона розташована, на даний час не підпорядковується державі, оскільки розташована в районі проведення ООС, тому вчинення виконавчих дій стосовно цієї нерухомості, на даний час, приватним виконавцем не можливе.

ОСОБА_1 не звертався письмово до Державної іпотечної установи та до приватного виконавця з пропозицією самостійної добровільної пропозиції щодо реалізації свого майна, що знаходиться у зоні проведення антитерористичної операції, в рахунок погашення своєї заборгованості.

Місцезнаходження транспортного засобу, а саме легкового автомобілю МАЗДА З, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, на який посилається боржник, згідно постанови про розшук майна боржника від 17.12.2018 року не відоме, а ОСОБА_1 добровільно не пред`явив даний ТЗ для реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Зі скарги боржника вбачається, а також в матеріалах, справи відсутня інформація, що ОСОБА_1 звертався письмово до приватного виконавця, стосовно вирішення питання, щодо погашення своєї заборгованості, як це зазначено в частині 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Тому приватний виконавець Вольф Т.В. правомірно винесла зазначену постанову.

Суд, вивчивши скаргу, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає вимоги скарги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-в/225/19/2018 від 30.10.2018 року, що видав Дзержинський міський суд Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 5/2/980-N/60 від 18.03.2008 року заборгованість в розмірі 74 776,77 грн. та у відшкодування судових витрат 747,76 грн., а всього 75 524,53 грн.

В рамках виконавчого провадження № 57818685 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяною Леонідівною було ухвалено наступні постанови: постанова про арешт коштів боржника від 07.08.2019 року, постанова про арешт майна боржника від 07.08.2019 року; постонову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02.09.2019 року.

Оскільки приватним виконавцем було встановлено з відповіді ПФУ та Державної фіскальної служби України, що скаржник ОСОБА_1 отримує дохід - заробітну плату від Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, у зв`язку з чим приватним виконавцем було направлено постонову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на виконання до вищезазначеного підприємства.

Скаржник будучи незгодним з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернувся до суду з цією скаргою.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум,а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Судом також було встановлено, що за скаржником - ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб MAZDA 3, номерний знак НОМЕР_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Окрім того, скаржнику ОСОБА_1 належить на підставі договору дарування квартири від 29 серпня 2003 року двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації м.Донецька №1675592 від 08.10.2003 року та інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.11.2018 року.

Слід зауважити, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, згідно ст. 431 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; а також на звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Частиною 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувана чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що «Протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 3 8 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку". Відповідно, зупинена реалізація: права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки; права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки; предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Оскільки двокімнатна квартира, на яку посилається ОСОБА_1 розташована за адресою: АДРЕСА_2 , територія на якій вона знаходиться, на даний час не підпорядковується державі, оскільки розташована в районі проведення антитерористичної операції (надалі - АТО), тому вчинення виконавчих дій стосовно цієї нерухомості, на даний час, приватним виконавцем не можливе.

Згідно ст. 3 ЦК України одним із принципів цивільного законодавства є свобода договору. Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не обмежує суб`єктів, зареєстрованих в Україні, в тому числі зареєстрованих у зоні проведення антитерористичної операції, зареєстрованих в іншій державі у здійсненні ними діяльності, в тому числі й щодо укладення угод з продажу нерухомості та/або обладнання, розташованих в зоні проведення АТО.

ОСОБА_1 не звертався письмово до Державної іпотечної установи та до приватного виконавця з пропозицією самостійної добровільної пропозиції щодо реалізації свого майна, що знаходиться у зоні проведення антитерористичної операції, в рахунок погашення своєї заборгованості.

Місцезнаходження транспортного засобу, а саме легкового автомобілю МАЗДА З, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, згідно постанови про розшук майна боржника від 17.12.2018 року не відоме.

Зі скарги боржника вбачається, а також в матеріалах, справи відсутня інформація, що ОСОБА_1 звертався письмово до приватного виконавця, стосовно вирішення питання, щодо погашення своєї заборгованості, як це зазначено в частині 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Державним виконавцем виносилась постанова про об`єднання ВП, під час виконавчих дій виносилась постанова про розшук майна боржника від 24.10.2013 року по ВП 38774913, в якій було оголошено в розшук транспортний засіб МАZDA 3, державний номер НОМЕР_1 , дв.: НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , 2007 року випуску, сірого кольору.

Ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Судова практика ЄСПЛ зазначає, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (справа «Войтенко проти України» та «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

Таким чином, з наданих матеріалів справи суд вбачає, що державний виконавець діяв у межах Закону України «Про виконавче провадження» та з його боку прав заявника порушено не було.

З огляду на викладене, в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 447 - 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни, заінтересована особа (стягувач) - Державна іпотечна установа,про визнання дій неправомірними, скасування постанови - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Дзержинського міський суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 25.02.2020.

Суддя Н.В.Нємиш