Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1418/19
Номер провадження: 2/511/29/20
27 лютого 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Панчук А. І.,
при секретарі Томчук Є.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 300000 грн завдану злочином.
Свої вимоги мотивував тим, що вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.12.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 2 роки. Згідно зазначеного вироку ОСОБА_2 18.10.2016 року о 08 год керуючи автомобілем Toyota Land Crusier, реєстраційний номер НОМЕР_1 , технічний стан якого мав невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, рухався в м. Роздільна Одеської області по вул. Європейська по правій крайній смузі автодороги (головна) зі швидкістю 84 км/г, що перевищує встановлене обмеження на даній ділянці руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, і з моменту виявлення небезпеки для руху не застосував гальма в межах своєї смуги, в результаті чого керований ним автомобіль змістився вліво, перетнув подвійну суцільну лінію повздовжньої горизонтальної розмітки дороги, виїхав на зустрічну смугу автодороги та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota BB21L реєстраційний номер НОМЕР_2 під його керуванням. Автомобіль Toyota BB21L реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .В наслідок ДТП обидва автомобіля отримали значні механічні пошкодження, а йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травма у формі забою головного мозку з наявністю лінійних переломів склепіння черепа (з локалізацією на потиличній кістці ліворуч і у лівої тім`яній кістці) та забитої рани лівої тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови, а також саден обличчя; закритої травми грудної клітки у вигляді переломів бічних відділів 3-6 лівих ребер і задніх відрізків 4-5 лівих ребер з переломом суглобової западини лівої лопатки; закритих переломів у верхній третині (ділянка великого і малого вертлюгів) лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків; саден лівої нижньої кінцівки, які згідно п.2.1.1., п.2.1.2., ті.2.1.3. «б» «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 pоку, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 31, 31.4, 31.4.1 (а, д), 34, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху.Допущені водієм ОСОБА_2 порушень вимог ПДР знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної ДТП і настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння йому як потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.Після отримання в даному ДТП тілесних ушкоджень він перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ "Роздільнянська центральна районна лікарня" з 18.10.2016 року по 31.10.2016 року та ОНМУ «Центр реконструктивної та відновної медицини» з 31.10.2016 року по 12.11.2016 року. В наслідок отримання даних тяжких тілесних ушкоджень, йому була встановлена ІІ група інвалідності, а потім ІІІ. В наслідок даного ДТП був пошкоджений його автомобіль, у зв`язку із спричиненими тілесними ушкодженнями йому були спричинені душевні страждання, він відчуває незручності в своєму житті, оскільки дуже тривалий час проходив лікування, та на даний час також продовжує лікування та потребує додаткової операції, продовжує отримувати фізичний біль та страждання, він не має можливості повноцінно працювати, у нього немає коштів для придбання нового автомобіля, що створює додаткові незручності у житті. Засуджений ОСОБА_2 ніякої допомоги не надавав, матеріальну шкоду не відшкодовував, вибачення не попросив. Тому просить стягнути з відповідача на його користь завдану йому моральну шкоду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, через канцелярію суду надав заяву відповідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про не вручення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами. В зв`язку з його відсутністю за місцем проживання.
Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку.
Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Суд, на підставі наданих сторонами доказів, встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.12.2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Даним вироком встановлено, що 18.10.2016 року біля 08.00 годин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Toyota Land Crusier, реєстраційний номер НОМЕР_1 , технічний стан якого мав невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, рухався в населеному пункті м. Роздільна Одеської області по вулиці Європейська по правій крайній смузі автодороги (головна) зі швидкістю 84 км/г, що перевищує встановлене обмеження на даній ділянці руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, і з моменту виявлення небезпеки для руху не застосував гальма в межах своєї смуги, в результаті чого керований ним автомобіль змістився вліво, перетнув подвійну суцільну лінію повздовжньої горизонтальної розмітки дороги, виїхав на зустрічну смугу автодороги та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota BB21L реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_3 .
В наслідок зіткнення автомобіля Toyota Land Crusier, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем Toyota BB21L, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , отримали значні механічні пошкодження.
Згідно висновку експерта Роздільнянського районного відділення Одеського обласного СМЕ № 36 від 25.04.2017 року у ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з наявністю лінійних переломів склепіння черепа (з локалізацією на потиличній кістці ліворуч і у лівої тім`яній кістці) та забитої рани лівої тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови, а також саден обличчя; закрита травма грудної клітки у вигляді переломів бічних відділів 3-6 лівих ребер і задніх відрізків 4-5 лівих ребер з переломом суглобової западини лівої лопатки; закриті переломи у верхній третині (ділянка великого і малого вертлюгів) лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків; садна лівої нижньої кінцівки.
Дані тілесні ушкодження виникли 18.10.2016 року від дії твердих тупих предметів, якими були тверді поверхні салону автомобіля внаслідок зіткнення його з іншим автотранспортним засобом. Численність ушкоджень та їхня локалізація у різних ділянках тіла (голова, тулуб, ліва нога) виключають можливість виникнення отриманих травм внаслідок падіння постраждалого з висоти «власного зросту».
Виявлені у ОСОБА_1 ушкодження у своєї сукупності відносяться до ушкоджень, небезпечних для життя (зокрема, переломи - склепіння черепа), і за вказаною кваліфікаційною ознакою належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень (п.2.1.1., п.2.1.2., ті.2.1.3. «б» «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 pоку).
Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 31, 31.4, 31.4.1 (а, д), 34, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху, відповідно яких: п.31 - технічний стан транспортних засобів та їх обладнання; п. 31.4.1 - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: п.31.4.1 (а, д) гальмові системи: а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства- виробника; б) під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи перевищуються такі значення гальмівного шляху; п. 34) дорожня розмітка є найпростішим та ефективним засобом організації дорожнього руху. Розмітка являє собою лінії, написи та інші позначення, що наносяться на проїзну частину, бордюри, та елементи дорожніх споруд Дорожня розмітка допомагає водію орієнтуватися в дорожніх умовах, особливо під час руху в темну пору доби коли водієві дуже складно залишатися на полосі руху під час зустрічного роз`їзду; п. 12.3) у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або небезпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4) у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/годину.
Допущені водієм ОСОБА_2 порушень вимог п/п 31, 31.4.1; 34, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди і настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень.
Своїми діями ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, а його дії кваліфіковані, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Згідно виписки з історії хвороби №3492, виданої КНП СВТГРР «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_1 , перебував на стаціонарному лікуванні в закладі з 18.10.2016 року по 31.10.2016 року. (а.с.10)
Окрім того згідно виписки з епікризу № 5720/3086 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в Одеському національному медицинському університеті «Центр реконструктивної та відновної медицини» з 31.10.2016 року по 12.11.2016 року. (а.с.12)
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_1 була встановлена ІІ група інвалідності, а потім ІІІ. (а.с.45-46,47)
Суд вважає, що дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.
Позивач звернувся до суду з позовом, та просить задовольнити його позовні вимоги на підставі ст.23, 1187 ЦК України.
Згідно 4.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром нього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Суд, дослідивши надані письмові докази та давши оцінку заявленим позовним вимогам на їх відповідність наведеним нормам права, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Суд враховує фізичний стан позивача в наслідок отримання тілесних ушкоджень в результаті ДТП, тривале лікування та реабілітацію, глибину фізичних та душевних страждань позивача, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 300000,00 грн.
При цьому суд вважає, що саме така сума підлягає відшкодуванню позивачеві так ,як останній на протязі тривалого часу з 2016 року не отримав відшкодування заподіяної шкоди, витрачав додаткові зусилля та переносив нервові потрясіння, є людиною з інвалідністю, яку він отримав внаслідок ДТП.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі і вважає, що з відповідача на його користь належить стягнути в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 300000 грн.
На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн, так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674.
Керуючись ст. 81, 141, 259, 263-265, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином -задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. І. Панчук