справа № 197/804/16-ц
провадження № 2/197/4/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Леонідової О.В., за участі секретаря судового засідання Новікової Н.О., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та зобов`язання вчинити певні дії та зустрічним позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи- ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , Комунальне підприємство «Фрунзенське житлово-комунальне підприємство», Широківська селищна рада Широківського району Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 в липні 2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, який в подальшому уточнила, посилаючись на те, що вона зарєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , також в квартирі зареєстрований відповідач, з яким вона з 07.04.1995 по 09.02.2015 перебувала в зареєстрованому шлюбі та треті особи, квартира знаходиться у комунальній власності обслуговувується КП "Фрунзенське ЖКП", відповідач є наймачем, а вона має право проживати та користуватись квартирою, однак в лютому 2015 року відповідач поміняв замки на вхідних дверях і не пускає її до квартири, з цього приводу вона зверталась до поліції. Раніше відповідач вже порушував її право користування квартирою, 29.12.2009 ухвалювалось судом рішення про її вселення. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , підтримав позовні вимоги, суду пояснив, що після рішення суду 2009 року відповідач не створював позивачу перешкод в користуванні квартирою до 2015 року, а в 2015 році знову почав їй перешкоджати користуватись квартирою. Позивач є інвалідом 1 групи, але може пересуватись, в 2009 році після ухвалення рішення позивач не отримувала виконавчий лист, оскільки відповідач виконував рішення добровільно і надавав їй доступ до квартири, надав ключі, вона занесла в квартиру одяг, білизну. Позивачу також належить будинок в АДРЕСА_2 , але вона має право проживати в спірній квартирі, однак декілька раз намагалась туди потрапити, але не могла, так як відповідачем був замінений замок. Комунальні платежі до 2015 року позивач частково сплачувала, а після того, як відповідач почав створювати їй перешкоди в користуванні квартирою, не сплачує. Проти зустрічного позову заперечує, так як позивач не проживала в квартирі з поважних причин - а саме, перешкод, які створювались відповідачем.

Відповідач подав зустрічний позов до позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні відповідач зустрічний позов підтримав, суду пояснив, що в спірній квартирі з 1997 по 2009 роки жив їх син ОСОБА_6 з сім`єю, в 2008 році позивач потрапила в аварію, 4 роки була лежачою, потім в квартирі жив син позивача, потім онука. В лютому 2015 року вони з позивачем розлучилися. Так як діти міняли замки, то і він поміняв замки. З 1997 року позивач в квартирі взагалі не проживає, в 2009 році не вселялась, він жив в будинку позивача на АДРЕСА_3 Спортивна, давав позивачу ключі від квартири, але вона не вселялась. Зараз позивач вільно пересувається. Він проживає в квартирі, оплачує комунальні послуги.

Третя особа ОСОБА_3 заперечує проти задоволення первісного позову, підтримав зустрічний позов, суду пояснив, що позивач і відповідач його батьки, батько пропонував матері жити в квартирі, але вона відмовлялась, він зараз проживає в м. Крививй Ріг, але 3-4 рази на місяць приїзжає до квартири. Зі слів батька знає про стосунки між батьками, про заміну замків йому нічого невідомо, в нього був ключ і є. В квартирі проживав він з дружиною, потім син позивача ОСОБА_7 , потім він, а зараз проживає батько.

Треті особи - ОСОБА_5 , Комунальне підприємство «Фрунзенське житлово-комунальне підприємство», Широківська селищна рада Широківського району Дніпропетровської області, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явились (а.с.51, 203, 204, 225, 238-239).

Ухвалою судді Ліснецького І.В. від 01.08.2016 задоволено заяву про самовідвід. Ухвалою судді Леонідової О.В. від 30.08.2016 позовна заява залишена без руху, надано строк для усунення недоліків. 13.09.2016 від позивача надійшлда уточнена позовна заява. Ухвалою від 10.10.2016 відкрито провадження у справі. 02.02.2017 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє особисто та як законний представник ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила прав користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 07.02.2017, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, постановлено об`єднати в одне провадження зустрічну позовну заяву з первісною. Ухвалою суду 19.10.2018 постановлено, не виходячи до нарадчої кімнати, продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні 19.10.2018 відповідачем ОСОБА_2 та його представником ОСОБА_9 заявлено клопотання про закриття провадження у справі за первісним позовом. Ухвалою 19.10.2018 постановлено, не виходячи до нарадчої кімнати, відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі за перівісним позовом. Ухвалою суду від 19.10.2018 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 21.05.2019 зустрічний позов ОСОБА_3 , який діє особисто та як законний представник ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила прав користування житловим приміщенням, залишено без розгляду з причини повторної неявки позивача ОСОБА_3 .

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

В квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані позивач ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_2 , колишній чоловік, ОСОБА_3 , син, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 як онуки, що підтверджується довідкою КП "Фрунзенське ЖКП" від 16.02.2016 (а.с. 5).

Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 квітня 1995 року по 19.02.2015 відповідно до копії свідоцтва про одруження та рішення суду про розірвання шлюбу (а.с. 6,7).

Рішенням Широківського районного суду від 29.12.2009 усунено перешкоди позивачу в користуванні квартирою шляхом вселення її в кваритиру та зобов`язання відповідача не чинити перешкод (а.с. 8-9). Представник позивача повідомив, що після рішення суду відповідач допустив позивача в квартиру. Відповідач в судовому засіданні пояснював, що в квартирі проживали їх спільний з позивачем син ОСОБА_3 , а потім син позивача ОСОБА_11 та онука з чоловіком. Отже, суд приходить до висновку, що з 2009 по 2015 рік і позивач, і відповідач мали вільний доступ до спірної квартири, в якій вони зареєстровані.

Позивач з 12.09.2008 є інвалідом 1 групи, потребує стороннього догляду відповідно до довідки МСЕК (а.с. 10).

Позивач є власником буд АДРЕСА_2 (а.с. 65-68, 119-120).

В акті обстеження умов проживання від 17.01.2017 вказано, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 1997 року та є власником, відповідач фактично з 2009 року проживає окремо за адресою АДРЕСА_5 (а.с. 59).

При цьому суд ставиться критично до вищезазначеного акту, оскільки невідомо, на підставі яких доказів сусіди роблять висновки про проживання, в судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пояснювали, що до 2015 року фактично позивач та відповідач проживали разом по АДРЕСА_6 , а в спірній квартирі проживали їх діти і онуки.

17.12.2015 позивач зверталась до Широківського відділу поліції з заявою, в якій зазначала, що її колишній чоловік ОСОБА_2 поміняв замки на вхідних дверях квартири і не пускає її до квартири (а.с. 29).

Відповідно до висновку Широківського ВП від 19.12.2015 в ході розгляду звернення при опитуванні ОСОБА_4 встановлено, що позивач проживає у родичів, відповідач замінив замки на вхідних дверях квартири, ключі їй не надає. В ході опитування ОСОБА_2 встановлено, що він проживає в квартирі, ОСОБА_4 переїхала проживати до родичів, після розлучення він змінив замки. Підстав для відкриття кримінального провадження не встановлено (а.с. 30).

Згідно зі ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Спірна квартира надавалась відповідачу ОСОБА_2 згідно з ордером на жиле приміщення № 12778 від 02.12.1997, в якому як член сім`ї - дружина - зазначена позивач (а.с. 62).

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Отже, відповідач є наймачем квартири, а позивач після розірвання шлюбу не втратила права проживання в спірній квартирі, як колишній член сім`ї наймача.

Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. встановлені випадки збереження за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї житлового приміщення. Ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач вселилась в спірну квартиру як член сім`ї наймача - відповідача, в 2009 році з причини створення їй позивачем перешкод в користуванні квартирою зверталась до суду, ухвалювалось рішення суду про вселення, до 2015 року позивач мала вільний доступ до квартири, а в 2015 році відповідач поміняв замки, тому позивач не має можливості потрапити до квартири та зверталась до поліції.

Факт не проживання позивача у спірній квартирі з 2015 року не заперечується й позивачем. Разом з тим, позивач, звертаючись до суду з позовом про вселення, посилається на неможливість проживання у відповідній квартирі з причини неправомірної поведінки відповідача. При цьому факт непроживання позивача до 2015 року не доведено належними і допустимим доказами, як визнано сторонами, з 2008 року позивач потрапила в аварію, була лежачого, потім в квартирі проживали спільні діти і онуки, тому позивач мала вільний доступ до квартири. Так, за змістом абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про неможливість її проживання у спірній квартирі з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, а факт відсутності позивача за указаною адресою понад 6 місяців без поважних причин не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. При цьому, суд вважає за необхідне врахувати той факт, що ордер на квартиру було видано на сім`ю з двох осіб, в тому числі на позивача, наявнісь у власності позивача будинку не позбавляє її права проживання в спірній квартирі. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову про усунення перешкод у користуванні квартирою та відмови в задоволенні зустрічного позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки позивач звернулась до суду з двома вимогами немайнового характеру, звільнена від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, який підлягав сплаті на час подання позову.

Керуючись ст. ст. 263-265, 273, 279, 280-281, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Усунути ОСОБА_4 перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_4 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 .

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1102 (одна тисяча сто дві гривні) 40 коп.

Повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи: позивач ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мережене Широківського району Дніпропетровської області, зареєстрованої: АДРЕСА_5 ), відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_5 ), треті особи - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 (зареєстрований: АДРЕСА_5 ), Комунальне підприємство «Фрунзенське житлово-комунальне підприємство» (місцезнаходження: вул. Вишнева, 6, смт Широке Широківського району Дніпропетровської області, ), Широківська селищна рада Широківського району Дніпропетровської області (місцезнаходження: вул. Вишнева, 6, смт Широке Широківського району Дніпропетровської області, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду (до дня початку фунціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Широківський районний суд Дніпропетровської області) протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.02.2020.

Суддя О.В. Леонідова