Провадження № 2/761/2820/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мальцева Д.О.,

при секретарі Венгерчук В.В.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київського квартирно-експлуатаційного управління про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права користування квартирою,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління (далі по тексту відповідач, Київське КЕУ), відповідно до якої просив зобов`язати відповідача подати до Київської міської ради клопотання про виключення з числа службових квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в 2007 році отримав у користування службове житло за вказано адресою. Крім того, позивач перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Києва у складі сім`ї з п`яти осіб як капітан юстиції та в загальній черзі для поліпшення житлових умов за № 5736, в позачерговій пільговій черзі за № 2254. 14.11.2008 за станом здоров`я позивача капітана юстиції, слідчого Військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України звільнено в запас. 21.08.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням подачі до Київської міської ради клопотання про виключення з числа службових КЕУ м. Києва спірної квартири, однак у відповідь на вказану заяву позивача було повідомлено, що спірна квартира не відповідає нормам забезпечення житловою площею в м. Києві, а тому не може бути розглянуто питання виключення її з числа службових займаного позивачем житлового приміщення. Позивач із зазначеною позицією відповідача не погоджується, вважає, що відповідачем порушується його конституційне право на достатній життєвий рівень та на житло, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник відповідача у своєму відзиві проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні через безпідставність та необґрунтованість. Зокрема вказав, що позивач має бути забезпечений житлом в порядку черговості. Крім того, позивач не має вислуги на військовій службі 20 років і більше, як то передбачено ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для отримання жилого приміщення для проживання, а тому позовні вимоги є передчасними. Також відповідач не наділений повноваженнями щодо виключення житла з числа службових. Крім того, позивач забезпечений житлом, оскільки є співвласником будинку за адресою: АДРЕСА_2 , житлова площа 52, 9 кв.м. За таких обставин, позивачем не доведено обов`язок власника службового приміщення виключити житло із числа службових.

30.07.2019 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва цивільну справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

01.11.2019 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху.

13.01.2020 ухвало суду по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.

18.06.2020 представником відповідача надано відзив на позовну заяву.

28.07.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив.

20.08.2020 від представника відповідача надійшли заперечення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача та сторони відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

При цьому, згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач перебував на військовій службі та 14.11.2008 на підставі Наказу № 107 Військового прокурора Київського гарнізону, капітана юстиції ОСОБА_3 , слідчого військової прокуратури Київського гарнізону, звільненого за Наказом Міністра оборони України № 925 від 10.11.2008 з військової служби у запас за п. 63 пп. «в» (за станом здоров`я) виключено із списків особового складу військової прокуратури.

Згідно Довідки № 22473 від 03.05.2018, позивач перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Київ, дата зарахування 13.06.2005, склад сім`ї дружина ОСОБА_4 , 1980 р.н., дочка ОСОБА_5 , 2008 р.н., дочка ОСОБА_6 , 2017 р.н., категорія пільги «позачерговий».

Судом також встановлено, що на підставі Розпорядження Солом`янської РДА від 21.11.2007 № 2126 та ордеру № 00718 від 23.11.2007, позивач отримав право зайняття службового приміщення, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , де зареєстрований та проживає разом з дружиною та двома дітьми.

21.08.2018 позивач звернувся до керівника Київського квартирно-експлуатаційного управління ОСОБА_7 із заявою, відповідно до якої просив на підставі ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», п.п. 2, 3 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженому постановою КМУ № 1081 від 03.08.2006 та ст. 47 Конституції України, подати до Київської міської ради клопотання про виключення з числа службових КЕУ м. Києва квартиру АДРЕСА_1 .

У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 30.08.2018 № 303/25-5190 повідомив позивача про те, що відповідно до п. 3.5 наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737 про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, обов`язковою умовою для виключення квартири з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб, звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗСУ і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку. Також відповідач вказав, що оскільки позивач мешкає у службовій однокімнатній квартирі житловою площею 18, 0 кв.м родиною з п`яти осіб, що не відповідає нормам забезпечення житловою площею в м. Києві (не менше 9, 0 кв.м житловою площі на одну особу), тому не може бути розглянуто питання виключення з числа службових займане позивачем житлове приміщення.

Так, відповідно до Положення про Київське квартирно-експлуатаційне управління, затвердженого наказом начальника Головного КЕУ ЗСУ від 14.02.2019 за № 44 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до відповідача із заявою від 21.08.2018), Київське квартирно-експлуатаційне управління є державною установою, яка створена Міністерством оборони України з метою здійснення квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин, військових навчальних закладів, у установ та організацій дислокованих у межах її відповідальності.

Відповідно до п. 4 вказаного Положення, ККЕУ відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, готує висновки, подає клопотання про списання (відповідно до чинного законодавства) казармено-житлового фонду, комунальних споруд та майна квартирно-експлуатаційної служби; готує пропозиції щодо подальшого використання вивільненого казармено-житлового фонду, комунальних споруд та іншого майна квартирно-експлуатаційної служби, передачі його до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, у комунальному власність, передачі його в оренду та відчуження.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.

За змістом статті 118 Житлового кодексу Української РСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (ч. 9 ст. 12 Закону).

Статтею 125 ЖК УРСР передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 року, а саме п. 7, 8 передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими житловими приміщеннями. Житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом.

Згідно п. 11 Порядку, житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Згідно п. 29 Порядку встановлено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року, передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

За таких обставин, суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач є військовослужбовцем, перебував на військовій службі, звільнений у запас за станом здоров`я, перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Київ у позачерговій черзі та загальній, та, відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», має право на забезпечення житлом, зокрема право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 47, 55 Конституції України, ст. 11, 16 ЦК України, ст. 118, 125 ЖК УРСР, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 2, 4, 10-13, 17-19, 76-81, 133, 137, 141, 258-259, 263-268, 272-273, 274, 352, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_8 до Київського квартирно-експлуатаційного управління про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права користування квартирою - задовольнити частково.

Зобов`язати Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України подати до Київської міської ради клопотання про виключення з числа службових квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 28.12.2020.

Суддя: