Справа № 496/4814/18
Провадження № 2/496/816/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря - Величко Н.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, до

відповідача: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_2

вимоги позивача: про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4, в якому просить визнати поважними причини пропуску ним, строку позовної давності та поновити йому строк позовної давності для подання позову про стягнення з відповідача на його користь безпідставно набуті кошти в національній валюті в гривнях у розмірі еквівалентному 350000 доларів США на день винесення рішення суду та стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті кошти в національній валюті в гривнях у розмірі еквівалентному 350000 доларів США на день винесення рішення суду, а також судовий збір у розмірі 9 162,40 грн. та всі судові витрати по справі.

2. Позов обґрунтував тим, що 06.02.1993 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Після укладення шлюбу її прізвище змінено на «ОСОБА_4». ОСОБА_4 являється рідною донькою позивача. У період шлюбу у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. У період шлюбу відповідачу була надана у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,100 га, кадастровий номер :02:001:0429, розташована за адресою: АДРЕСА_3. Рішенням виконкому Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 382 від 11.06.2007 року, адресу вказаної земельної ділянки змінено з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_2. В 2007 році ОСОБА_5 вирішив побудувати будинок на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2. Коштів на той час для будівництва у нього не було, так як він працював водієм, а згодом звільнився. Працюючи водієм він не заробляв достатніх коштів для будівництва будинку. Кошти на будівництво він вирішив взяти у позивача. ОСОБА_1 погодився надавати кошти на будівництво, так як в нього на той час на особовому рахунку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було 800000 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1, наданої ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 21.06.2018 р., але з умовою, що після завершення будівництва, будинок буде оформлений на онука позивача ОСОБА_6. З березня 2007 року відповідач почав будівництво будинку. Позивач надавав відповідачу кошти із власних заощаджень, які були в нього в наявності, а з вересня 2007 року почав періодично знімати кошти зі свого особистого рахунку та надавав їх відповідачу на будівництво будинку, що підтверджується вищевказаною випискою з особового банківського рахунку. Розрахунки витрачання коштів позивача на будівництво будинку підтверджується зошитом в якому робили записи ОСОБА_5 та ОСОБА_4, накладними та розрахунками позивача зробленими в блокноті. Позивач зажадав від відповідача написання розписки про отримання коштів та зобов'язання переоформлення будинку на онука, а тому 23.08.2008 року в будинку позивача по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було складено розписку на підтвердження взяття відповідачем коштів, згідно якої ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_1, 350000 доларів США на будівництво будинку в АДРЕСА_2 з подальшим переоформленням будинку на онука позивача, ОСОБА_6. Розписка була написана особисто ОСОБА_1 та ОСОБА_5, зокрема, відповідач власноручно написав в розписці серію та номер свого паспорту, дату його видачі, своє прізвище та ініціали, дату написання розписки і підписав її. Вказаний будинок був завершений будівництвом у кінці 2008 року, закуплені та встановлені всі меблі, побутова техніка, внутрішнє обладнання. 29.12.2008 року виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області на ім'я відповідача ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на будинок № НОМЕР_1. 05.01.2009 року за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами. З моменту завершення будівництва будинку позивач неодноразово на протязі довгого часу в усному порядку вимагав від відповідача переоформлення будинку на онука. Відповідач кожен раз обіцяв зайнятися переоформленням будинку, але так цього і не зробив. У позивача відсутні будь-які майнові зобов'язання перед відповідачем. Гроші були надані відповідачеві для будівництва будинку та переоформлення його на онука позивача. Вказані кошти не були подаровані, договір дарування валютних цінностей не укладався. Надані кошти не являються одним з видів платежів, наведених у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України (заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсія, допомога, стипендія, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування). Отже, положення ч. 1 ст. 1215 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Фактично між позивачем та відповідачем склалися зобов'язальні відносини щодо будівельного підряду, але ними не досягнуто згоди по всім істотним умовам договору будівельного підряду передбаченим ст.ст. 875-886 ЦК України (як то ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження об'єкта, передання та прийняття робіт, відповідальність підрядника та замовника). Більш того, відповідач зобов'язався переоформити будинок на онука, у той час як на момент укладення зобов'язання він не являвся власником будинку. А відповідно до ст. 319 ЦК України, тільки власник може володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. А тому на момент отримання коштів він не мав права брати на себе обов'язок переоформлення будинку, так як у нього на той час були відсутні майнові права як власника будинку. Крім того, в майбутньому він би не зміг самостійно переоформити будинок на онука позивача, так як будинок будувався у шлюбі, а тому для його відчуження необхідна була б згода дружини ОСОБА_4 З моменту завершення будівництва і по даний час відповідач всіляко ухиляється від виконання свого обов'язку щодо переоформлення будинку. Будинок на онука позивача, не переоформлений. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.04.2015 року по справі № 496/1212/15-ц шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. На даний час Біляївським районним судом Одеської області розглядається цивільна справа № 496/4058/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, що підтверджується ухвалою Біляївського районного суду від 23.11.2017 року. В даному спорі об'єктом спільного майна подружжя, який підлягає поділу вказаний і вищезазначений будинок. На даний час провадження по справі зупинене на час проведення експертизи, що підтверджується ухвалою Біляївського районного суду з ЄДРСР від 22.03.2018 року. У зв'язку з цим позивачу стало зрозуміло, що відповідач взагалі не збирається переоформляти будинок на онука. ОСОБА_5 стверджує, що склав заповіт на ОСОБА_6, яким заповів йому будинок, що підтверджується заповітом від 04.10.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського місцевого нотаріального округу Прокоф'євою Л.Г, зареєстрованим в реєстрі за № 1758 та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 04.10.2018 року. Але, це не являється переоформленням будинку, так як відповідно до ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Тобто ОСОБА_5 може в будь-який момент позбавити спадщини ОСОБА_6 Фактично відповідач збагатився за рахунок позивача, побудував на надані кошти будинок, але зобов'язання, щодо переоформлення будинку на ОСОБА_6 не виконав і не може виконати без згоди колишньої дружини. Відповідач та третя особа намагаються поділити будинок між собою в судовому порядку. Фактично кошти були набуті позивачем безпідставно, без укладення будь-якого законного правочину в якому б було досягнуто згоди по всім істотним умовам передбачених чинним законодавством. Крім того, позивач двічі надсилав на адресу відповідача претензію (05.11.2017 року та 19.04.2018 року) з вимогою повернути кошти, або переоформити житловий будинок на онука. Але, надіслані претензії результатів не дали. Щодо обґрунтування наявності підстав для поновлення строків позовної давності зазначає, що оскільки розписка складена між ним та ОСОБА_5 не містить строку повернення коштів (строк виконання зобов'язання), а тому строк виконання зобов'язання слід обчислювати з часу звернення ОСОБА_1 до суду з позовної заявою про стягнення безпідставно набутих коштів. З моменту завершення будівництва будинку позивач неодноразово на протязі довгого часу в усному порядку вимагав від відповідача переоформлення будинку на онука. Відповідач кожен раз обіцяв зайнятися переоформленням будинку. Позивач довіряв йому, так як він був батьком його онука. Але, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почали ділити будинок у листопаді 2017 року і з цього часу позивач довідався, про порушення свого права, а саме про те, що будинок не буде переоформлений на онука. Більш того, відповідач, 04.10.2018 року склав заповіт на користь онука позивача, що свідчить про визнання ним свого обов'язку щодо переоформлення будинку. А відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, позивач тільки в жовтні 2018 року визнав свій обов'язок щодо переоформлення будинку на ОСОБА_6 Все це свідчить про поважність причин пропуску позивачем строку позовної давності.

3. Представник відповідача, який діє в інтересах ОСОБА_5 надав до суду відзив на позов. У відзиві на позов зазначає, що насправді ніяких відносин щодо будівельного підряду між відповідачем та позивачем не могло існувати, оскільки відповідач будував житло не для позивача, а саме для своєї сім'ї, у тому разі на гроші, які позивач добровільно, за своєю ініціативою безвідплатно надав йому саме у якості допомоги, вимагаючи взамін переоформити у майбутньому побудований будинок на ім'я сина відповідача та онука позивача ОСОБА_6 При чому вимога про переоформлення будинку виникла у позивача саме на час виготовлення ним розписки, датованої 23.08.2008 року, а до того, тобто з початку будівництва, а саме з другої половини 2007 року, гроші на ці потреби надавалися без будь-яких умов. Тобто відносини, які склалися між сторонами по справі, це відносини між тестем та зятем, за якими перший надає другому безвідплатну спонсорську допомогу на будівництво будинку для сім'ї другого, тобто такого об'єкта нерухомості, який, відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 та ст. ст. 60-61 СК України, з моменту, обумовленому в ч. 2 ст. 331 ЦК України, стає об'єктом спільної подружньої власності відповідача, його дружини (доньки позивача), правом користування жилими приміщеннями у якому, відповідно до ч. с 56 ЖК України, мають їх діти. Також у попередньому процесі по справі № 496/1566/18, позивач стверджував про те, що протягом всього часу будівництва видавав відповідачу на утримання його сім'ї щомісячну допомогу у розмірі по 500 доларів США, які також зараховані до остаточної суми 350000 доларів США, що зазначена в розписці від 23.08.2008 року. Слід врахувати також те, що текст розписки (угоди) складався саме позивачем, тобто це він сам включив до неї умову, виконання якої без згоди його же власної доньки (співвласниці будинку) являється неможливим. А оскільки усі фінансові вливання на будівництво (придбання матеріалів, виконання певних робіт), придбання меблів та побутової техніки, утримання сім'ї відповідача робилися позивачем виключно у добровільному порядку, і повернення грошей їх надавачу, тобто позивачу по справі, з боку отримувача коштів у будь-якому вигляді та строках не обумовлювалося, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, вимоги про повернення цих коштів не підлягають задоволенню. Відраховувати час, з якого відповідач за ствердженням позивача став ухилятися від виконання свого обов'язку по переоформленню будинку слід з періоду завершення будівництва та отримання права власності на будинок, тобто вже після 05.01.2009 року відповідач повинен був це зробити. Будівництво було закінчене ще раніше, а саме 29.12.2008 року і відповідно, до тексту позовної заяви вже з початку 2009 року позивачеві стало ясно, що його зять переоформляти право власності на новостворений будинок не збирається. З моменту залишення без задоволення самої першої вимоги позивача про переоформлення права власності будинку, що був збудований за його фінансовою допомогою, ця особа довідалася про порушення з боку зятя умов, що зазначені в розписці (угоді) від 23.08.2008 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності для позивача, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 261 ЦК України, слід відраховувати з першого ж ухилення відповідача від виконання відповідної вимоги позивача. Таким чином, приймаючи до уваги, що ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, позивач свої вимоги до відповідача повинен був заявити не пізніше ніж через три роки після невиконання першої ж вимоги про переоформлення будинку. Виходячи з цитованого вище, слід вважати, що максимум на початку 2012 року у позивача сплив строк позовної давності на пред'явлення вимог, у зв'язку з невиконанням умов, викладених ним у розписці (угоді) від 23.08.2008 року. Відповідач, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, вимагає застосування позовної давності при розгляді цього спору, через що її сплив, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Те, що позивач, як він стверджує, довіряв відповідачу, незважаючи на те, що той систематично ухилявся від виконання його вимог та своїх обіцянок про переоформлення будинку на онука, аж ніяк неможливо визнати як поважну причину для поновлення строку позовної давності. Крім того, уточнена позовна заява ОСОБА_1, в якій позовна вимога про переоформлення будинку на ОСОБА_6 вже відсутня, датована 22.08.2018 року, а заповіт відповідачем ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 був складений тільки 04.10.2018 року, тобто коли переоформлення новозбудованого будинку на ім'я ОСОБА_6 вже не було позовною вимогою, то складення заповіту вже не можна зарахувати, як визнання з боку ОСОБА_5 позовних вимог ОСОБА_1, а слід вважати тільки його бажанням скористуватися своїми правами, які надані йому у ст. ст. 1234-1235 ЦК України. На підставі зазначеного представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

4. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимогах. Пояснив суду, що надав грошові кошти відповідачу та розумів, що останній не має змоги повернути кошти, а тому запропонував оформити будинок на онука. Також звернув увагу, що не укладав договорів з відповідачем, а надав кошти з певною умовою, яку відповідач не виконав, та за те що відповідач будував будинок, тому позивач кожного місяця сплачував йому кошти у розмірі 500 доларів США за зроблену роботу.

5. Представник позивача у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити, посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві.

6. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позов. Пояснив, що відповідач не заперечує, щодо отримання зазначених у розписці грошових коштів на будівництво будинку але на виконання домовленостей відповідачем було складено заповіт на сина. Також у розписці не визначено строк повернення коштів, а тому відповідач у будь-який час може повернути отриманні кошти.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2018 року справа була передана судді Галич О.П.

8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 19.11.2018 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання.

9. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 19.11.2018 року в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

10. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 29.01.2019 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу по суті на 05.04.2019 року.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

11. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 позивач є батьком ОСОБА_4, тобто третьої особи по справі. (а.с. 21)

12. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3, актовий запис № 3 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (дівоче прізвище - ОСОБА_4) було укладено шлюб. (а.с. 20)

13. Під час перебування у шлюбі у них народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4, мати - ОСОБА_4 (прізвища зазначені російською мовою, як вказано у свідоцтві). (а.с. 22)

14. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.04.2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. (а.с. 70)

15. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 915614 від 10.07.2001 року відповідачу була надана у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,100 га, кадастровий номер :02:001:0429, що розташована за адресою: АДРЕСА_3. (а.с. 24-25)

16. Рішенням виконкому Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 382 від 11.06.2007 року, адресу вказаної земельної ділянки змінено з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_2. (а.с. 26)

17. На момент будівництва спірного житлового будинку відповідач не працював, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_5 від 03.03.1989 року. (а.с. 27-33)

18. Відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_6, наданої ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» від 21.06.2018 року вбачається, що позивач станом 19.09.2007 р. мав на рахунку 800000 доларів США (USD) та у період з 01.09.2007 року по 01.06.2008 року здійснював часткове зняття коштів. (а.с. 34-35)

19. Суми коштів, які були витрачені на побудову житлового будинку підтверджуються зошитом в якому робили записи ОСОБА_5 та ОСОБА_4, накладними та розрахунками позивача зробленими в блокноті. (а.с. 66) Вказані у блокноті розрахунки та перелік будівельних матеріалів, меблів не заперечувалися сторонами у судовому засіданні.

20. Відповідно до розписки відповідач отримав від позивача 350000 доларів США на будівництво будинка за адресою: вул. Кірова, с. Нерубайське з подальшим переоформленням вказаного будинку на ОСОБА_6 Вказана розписка була складена у присутності свідка ОСОБА_7 (а.с. 67).

21. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.06.2018 року вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1. 05.01.2009 року відповідач є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 68-69)

22. Відповідно до заповіту від 04.10.2018 року, зареєстрованого в реєстрі № 1758, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Прокоф'євою Л.Г., відповідач - ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповів належне йому на праві власності будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с. 76)

23. Позивачем було двічі надсиланні на адресу відповідача претензії 05.11.2017 року та 19.04.2018 року з вимогою повернути кошти або переоформити житловий будинок на онука. (а.с. 77-78)

24. Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки. Так, в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що у відповідача не було коштів будувати будинок і тому позивач надав кошти у розмірі 350000 доларів США, з умовою оформлення збудованого будинку на онука позивача, сина відповідача. Так як відповідач погодився на запропоновані умови, то у всієї сім'ї не було сумніву, що відповідач виконає умови. Тривалий час відповідач не інформував членів сім'ї, щодо здійснення оформлення будинку та згодом стало відомо, що відповідач оформив будинок на себе та не має наміру переоформити на свого сина. Також свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що в її присутності було складно розписку, відповідно до якої позивач надав відповідачу кошти в сумі 350000 доларів США на будівництво житлового будинку з умовою оформлення вказаного будинку на онука позивача (сина відповідача). Мови про те що надані кошти є спонсорською допомогою сім'ї ОСОБА_4, не велося. Під час написання розписки зі сторони відповідача не було жодних зауважень та заперечень і зі запропонованою позивачем умовою, він погодився.

V. Оцінка Суду.

25. Суд застосовує до виниклих правовідносин норми матеріального права, а саме частин першої та другої статті 1212 ЦК України, згідно з якою особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

26. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, що інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

27. З пояснень учасників судового розгляду та свідків вбачається, що між позивачем та відповідачем не було укладено угоди про створення спільної власності, а позивач надавав грошові кошти у будівництві для будинку, який буде належати онуку, а не відповідачу, але онук не став власником новозбудованого будинку. Отже, відповідач набув майно (грошові кошти) позивача безпідставно і зобов'язаний повернути потерпілому це майно. Тобто відповідач у 2007 році вирішив розпочати будівництво нового житлового будинку на земельній ділянці, що належить йому, але коштів на будівництво не мав. Позивач (тесть відповідача) вирішив допомогти відповідачу та надав кошти на будівництво з умовою оформлення збудованого житлового будинку на сина відповідача (онука позивача), але після закінчення будівництва право власності на житловий будинок ОСОБА_5 оформив на себе, про що певний час не повідомляв позивача.

28. Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

29. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

30. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

31. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

32. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

33. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

34. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

35.Таким чином між сторонами відсутні договірні відносини, оскільки позивач надавав кошти за які відповідач здійснював будівництво нового житлового будинку для свого сина (онука позивача), а не для себе, та сторони домовилися зареєструвати право власності на вказаний будинок на онука позивача. Але новозбудований будинок відповідач зареєстрував на своє ім'я.

36. Відтак, у силу положень статті 1212 ЦК України у відповідача, виникло зобов'язання щодо повернення безпідставно набутих ним коштів.

37. Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

38. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц міститься висновок про те, що зобов'язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

39. Щодо строку позовної давності, судом встановлено, що позивачем не було порушено строк позовної давності Доводи сторони відповідача про пропуск позовної давності не знайшли свого підтвердження з огляду на таке.

40. Згідно з частиною першою статті 164 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

41.Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

42. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

43.Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Терміни позовної давності, що є звичайним явищем в національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконують кілька завдань, у тому числі забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (судове рішення від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Російської Федерації», пункт 570, та судове рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 51).

44. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

45.Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

46.Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

47.Положеннями статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

48. Вбачається, що позивачем не було порушено строку позовної давності, оскільки розписка складена між ним та ОСОБА_5 не містить строку повернення коштів (строк виконання зобов'язання), а тому строк виконання зобов'язання слід обчислювати з часу звернення ОСОБА_1 до суду з позовної заявою про стягнення безпідставно набутих коштів, а саме 16.11.2019 р. У судовому засіданні сторони підтвердили, що з моменту завершення будівництва житлового будинку, позивач неодноразово в усному порядку вимагав від відповідача переоформлення будинку на онука. Відповідач кожен раз обіцяв зайнятися переоформленням будинку та у позивача не було жодного сумніву, так як відповідач батько його онука. Відповідач 04.10.2018 року склав заповіт на користь онука позивача, що свідчить про визнання ним свого обов'язку щодо переоформлення будинку. Отже, з вищевикладеного вбачається, що позивачем не пропущений вказаний строк.

49. Згідно ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.

50. Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

51. Згідно ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

52.Згідно п. 14 Постанови Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

53. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

54. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

55.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

56. З огляду на вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню безпідставно набуті кошти у національній валюті в гривнях у розмірі еквівалентному 350000 доларів США на день винесення рішення суду, а саме 8573810 гривень відповідно до курсу НБУ.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

57. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

58. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 9126,40 грн. (а.с. 1-1а).

Керуючись ст.ст.15, 177, 192, 202, 203, 207, 208, 256, 261, 523, 525, 526, 530, 626, 628, 638,509, 541, 1212-1215, ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 353, 354 ЦПК України суд-

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_8 безпідставно набуті кошти в сумі 8573810 гривень, що на день винесення рішення суду, відповідно до курсу НБУ, еквівалентно 350000 доларів США.

3. Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_8 витрати за сплачений судовий збір у розмірі 9162,40 грн.

4. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

5.Повний текст рішення складено 24 лютого 2020 року.

Суддя О.П. Галич