Провадження № 4-с/760/44/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року Солом"янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державних виконавців Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Київ /, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із скаргою і просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Максименко М.Ф. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 18 липня 2018 року у ВП №49274294;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про відкриття ВП №60800475 від 04 грудня 2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про відкриття ВП №60800522 від 04 грудня 2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2019 року у ВП №60800522;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2019 року у ВП №60800475;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві Саковичем С.Ю. про відкриття ВП №49268531 від 06 листопада 2015 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві Саковичем С.Ю. про стягнення виконавчого збору від 15 червня 2016 року у ВП №49268531;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про арешт коштів боржника від 02 грудня 2019 року у ВП №49268531;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про арешт майна боржника від 02 грудня 2019 року у ВП №49268531;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 04 грудня 2019 року у ВП № 49268531.

Посилається на те, що 04 грудня 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС Цапенком С.М. було відкрито виконавче провадження №60800475 з виконання постанови №49274294 від 18 липня 2018 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 7446,00 гр.

Крім того, 04 грудня 2019 року нею було відкрито виконавче провадження №60800522 з виконання постанови №49274294 від 18 липня 2018 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250,00 гр.

02 грудня 2019 року головним державним виконавцем Цапенко С.М. було винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №49268531.

06 листопада 2015 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві Саковича С.Ю. було відкрито виконавче провадження №49268531 з виконання виконавчого листа №2-2240/10, виданого 13 серпня 2010 року про стягнення з нього на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу у розмірі 46 963,12 дол. США та 22 630,41 гр.

15 червня 2016 року старшим державним виконавцем Саковичем С.Ю. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 4 696,31 дол. США та 2 263,04 гр. у виконавчому провадженні №49268531.

Інших постанов щодо примусового виконання у виконавчому провадженні №49268531 за період з 2015 по 2019 рік в матеріалах виконавчого провадження не міститься.

02 грудня 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС у Києві Цапенко С.М. винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №49268531, тобто майже через 4 роки після відкриття виконавчого провадження.

18 липня 2018 року головним державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС у місті Києві Максименком М.Ф. у виконавчому провадженні №49274294 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні від 05 листопада 2015 року та винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Ні постанови про відкриття виконавчого провадження №49274294 від 05 листопада 2015 року, ні постанови про повернення виконавчого листа стягувачу чи постанови про закінчення виконавчого провадження в матеріалах виконавчих проваджень не міститься.

Таким чином, вважає, що взагалі невідомо, на підставі чого було відкрито виконавче провадження №49274294 від 05 листопада 2015 року.

04 грудня 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС міста Київ Цапенко С.М. у виконавчому провадженні №49268531 було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №60800475, №60800522, №49268531 у зведене виконавче провадження №60800555.

Зазначає, що державний виконавець у виконавчому провадженні №49274294 від 05 листопада 2015 року жодних заходів примусового виконання рішення не вчинив, а тому стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій є незаконним.

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №49274294 від 05 листопада 2019 року є завершеним, але не зазначається, коли саме було завершено провадження.

Припускає, що виконавче провадженні №49274294 було завершене 05 травня 2016 року, але постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №49274294 були виданні лише 18 липня 2018 року, тобто майже через 3 роки після відкриття провадження.

Йому не було направлено ні постанову про стягнення виконавчого збору від 18 липня 2018 року, ні постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №49274294.

Ознайомившись з постановою про стягнення виконавчого збору від 18 липня 2018 року та постановою про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 18 липня 2018 року у виконавчому провадженні №49274294, виявилось, що у постанові про стягнення виконавчого збору від 18 липня 2018 року у виконавчому провадженні №49274294 постановлено стягнути з нього виконавчий збір у розмірі 0,00 гр.

Також у постанові про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 17 липня 2017 року у виконавчому провадженні №49274294 постановлено стягнути з нього витрати на проведення виконавчих дій у сумі 0,00 гр.

Виходячи з цього, вважає, що відкриття виконавчого провадження №60800475 від 04 грудня 2019 року на підставі постанови №49274294 від 18 липня 2018 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 7 446,00 гр. з нього та виконавчого провадження №60800522 від 04 грудня 2019 року на підставі постанови №49274294 від 18 липня 2018 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250,00 гр., а також винесення постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2019 року у виконавчому провадженні №60800522 та №60800475 є незаконним, адже у самих оскаржуваних постановах розмір виконавчого збору та сума витрат на проведення виконавчих дій становить 0,00 гр.

Зазначає, що державний виконавець у даному виконавчому провадженні жодних заходів примусового виконання не вчиняв, а тому стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є незаконним.

Крім того, дане виконавче провадження є завершеним.

Зазначає також, що майже 4 роки державним виконавцем жодних дій щодо здійснення виконавчого провадження №49268531 від 06 листопада 2015 року вчинено не було.

В порушення всіх строків, передбачених законодавством, державний виконавець не завершив виконавче провадження та повернув виконавчий лист стягувачу та незаконно відкрив виконавче провадження, хоча строк пред`явлення виконавчого листа вже минув.

Таким чином, вважає, що винесена старшим державним виконавцем ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві постанова про відкриття виконавчого провадження №49268531 від 06 листопада 2015 року є незаконною та підлягає скасуванню, як і постанова про арешт коштів боржника та постанова про арешт майна боржника від 02 грудня 2019 року.

Щодо виконавчого провадження № 49274294 від 05 листопада 2015 року зазначає, що ні постанови про відкриття даного виконавчого провадження, ні постанови про повернення виконавчого документа в матеріалах виконавчого провадження не міститься.

На підставі чого воно було відкрито, матеріали виконавчого провадження також не містять.

Лише 18 липня 2018 року головним державним виконавцем Максименко М.Ф. були винесені постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

На підставі даних постанов головним державним виконавцем Цапенко С.М. були відкриті виконавчі провадження №№ 60800475 та 60800522, в яких 04 грудня 2019 рокубли винесені останови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

В цей же день у виконавчому провадженні № 49268531 була винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень №№ 49268531, 60800475 та 60800522 у зведене виконавче провадження № 60800555.

Виходячи з цього, просить задовольнити скаргу.

Представник заявника в судовому засіданні 22 вересня 2020 скаргу підтримала.

В судове засідання, призначене на 05 жовтня 2020 року, не з`явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила.

Державний виконавець Дубровін С.І. в судовому засіданні 22 вересня 2020 року проти задоволення скарги заперечував.

Посилався на те, що у виконавчій службі перебувало два виконавчих провадження №№ 49268531 та 49274294 про стягнення заборгованості з заявника на користь банку та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Виконавче провадження в частині звернення стягнення на предмет іпотеки було закінчено на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа.

В зв`язку з цим були винесені постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, які виведено в окремі виконавчі провадження,які в подальшу були об`єднані в зведене виконавче провадження № 60800555.

Виходячи з цього, вважає дії державних виконавців такими, що відповідають вимогам закону і просить відмовити у задоволенні скарги.

В судове засідання, призначене на 05 жовтня 2020 року також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року провадження в справі в частині вимог про:

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 18 липня 2018 року у ВП №49274294 ;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про відкриття ВП №60800475 від 04 грудня 2019 року;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про відкриття ВП №60800522 від 04 грудня 2019 року;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2019 року у ВП №60800522;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2019 року у ВП №60800475 було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення скарги в решті заявлених вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Судом встановлено, що 06 листопада 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві Саковичем С.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49268531 з виконання виконавчого листа №2-2240/10, виданого 13 серпня 2010 року Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу у розмірі 46 963,12 дол. США та 22 630,41 гр.

15 червня 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві Саковичем С.Ю. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №49268531.

/ а.с. 141 - 159 /

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Судом встановлено, що в порядку вжиття заходів з метою виконання рішення суду, в межах виконавчого провадження №49268531 державним виконавцем 02 грудня 2019 року були винесені постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

04 грудня 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №49268531, №№60800475 та № 60800522 у зведене виконавче провадження № 60800555.

/ а.с. 16, 17-18; 26 - 30; 141 - 159 /

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Частинами 1,3 ст.50 Закону визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Статтею 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Представник заявника в судовому засіданні підтвердила обізнаність заявника про наявність ухвалених судом рішень про стягнення з нього заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, їх перебування на виконанні, повернення виконавчих документів та наявність виконавчих проваджень щодо стягнення виконавчого збору та невиконання заявником у добровільному порядку.

Державний виконавець у судовому засіданні пояснив і дані обставини підтвердила представник заявника, акцентуючи увагу на незаконності дій державного виконавця в частині винесення постанов, направлених на виконання рішення суду, після спливу тривалого часу після відкриття виконавчого провадження, що рішення суду, ухвалене в судом у 2010 році, про стягнення з нього заборгованості на користь банку, заявником до цього часу не виконане.

Виходячи з цього, суд вважає, що вчинені державним виконавцем заходи для примусового виконання рішення суду, є законними і такими, що відповідають меті виконавчого провадження, визначеній законом.

Та обставина, що оскаржувані заявником постанови державним виконавцем винесені за спливом тривалого періоду часу з моменту відкриття виконавчого провадження, не тягнуть за собою їх незаконності та не звільняють його від обов`язку виконати рішення суду.

Суд не приймає до уваги приведені в скарзі обґрунтування незаконності дій державного виконавця, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішення про стягнення з заявника заборгованості, було ухвалено судом 16 червня 2010 року.

Виконавчий лист у справі видано 09 серпня 2010 року.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 14 листопада 2014 року виконавчий документ повертався стягувачу на підставі п.9 ст.47 Закону України « Про виконавче провадження».

Повторно виконавчий документ був пред`явлений стягувачем для примусового виконання 20 жовтня 2015 року.

/ а.с. 141 -159 /

Відповідно до п.9 ч.1 ст.47 Закону України « Про виконавче провадження»/ в редакції на момент виникнення спірних правовідносин / виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з ч.5 ст.47 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно з п.2 ч.1 ст.22 Закону виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання протягом року.

Таким чином, виконавчий лист стягувачем був повторно пред`явлений до виконання після його повернення в строки, визначені законом.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.27 Закону України / в редакції Закону № № 1404-VIII від 2 червня 2016 року / виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За змістом ст.42 Закону кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Види та розмір витрат виконавчого провадження встановлені наказом Міністерства юстиції України № 2830/5 від 28 вересня 2016 року.

З урахуванням викладеного вище, вчинені державним виконавцем дії у ВП № 49268531 в частині винесення постанови про стягнення виконавчого збору відповідають вимогам закону.

Крім того, відповідачно до ч.1 ст.30 Закону виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Поняття виконавчих документів визначено ст.3 Закону.

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Таким чином, постанова державного виконавця від 04 грудня 2019 року про об`єднання виконавчих проваджень №60800475, № 60800522 та № 49268531 у зведене виконавче провадження № 60800555 відповідає вимогам закону.

Враховуючи викладене вище, суд вважає дії органів виконавчої служби при виконанні рішення суду такими, що відповідають вимогам закону, та не знаходить підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 5, 27, 30, 37, 42, 48, 50, 56, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2,10,12,76-81, 258,259,260, 261, 263, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії державних виконавців Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Київ / відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А.Шереметьєва