Справа №522/5924/20
2/303/1978/20 ряд.стат.звіту №07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Монич В.О. при секретарі Варга Н.В.

Справа №303/5924/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Іванович про визнання довіреності удаваним правочином, визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту з транспортного засобу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа : приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Іванович про визнання довіреності удаваним правочином, визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту з транспортного засобу. Позовні вимоги мотивує тим, що 01 липня 2009 року, за попередньою домовленістю, укладеною між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем усно, відповідач видав довіреність, якою уповноважив позивача на вчинення дій щодо продажу, обміну, управління та розпорядження транспортним засобом автомобіль марки Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 . Також, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо вартості транспортного засобу - 5000,00 доларів США, які відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача, що стверджується відповідною розпискою. Згідно даної розписки, відповідач ОСОБА_2 продав заставний автомобіль марки Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 , позивачу із обов`язком погасити залишок по кредиту в «Промінвест Банк», що в черговий раз підтверджує факт того, що сторони насправді вчинили договір купівлі-продажу автомобіля. Через брак коштів, сімейні обставини, позивачем не було знято автомобіль з реєстрації та не зареєстровано за собою як власником в органах ВРЕВ ДАІ, однак, він вільно та безперешкодно володів, користувався транспортним засобом в своїх особистих потребах. В серпні 2020 року позивачу стало відомо, що на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павла Івановича від 06.02.2020 в межах виконавчого провадження №61198649 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики в розмірі 98044,40 гривень накладено арешти на все майно боржника, тому вчиняти будь-які дії щодо автомобіля позивач не має можливості, чим порушуються його права. Впродовж кількох років позивачем було здійснено погашення кредитним договором, на підставі якого ОСОБА_2 придбав спірний автомобіль. На підтвердження погашення кредиту позивачем надано копії квитанцій, де в графі призначення платежу вказано платником ОСОБА_1 .. Тому, вважає, що довіреність була видана ОСОБА_2 виключно з метою приховання іншого правочину, договору-купівлі-продажу, який сторони насправді вчинили, тому до відносин учасників даного правочину необхідно застосовувати відповідні правила правочину, який сторони мали на увазі, тобто який сторони приховали, оскільки воля сторін в удаваному правочині була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені довіреністю. За удаваною довіреністю як правочином обидві сторони свідомо документально оформили її, але насправді між ними були встановлені правовідносини купівлі-продажу транспортного засобу. Вважає, що на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу до нього перейшло право власності на вказаний вище транспортний засіб, зокрема право володіння, користування та розпорядження цим майном, що випливає з положень ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України. Тому, просить визнати односторонній правочин, яким є довіреність, видана ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 на підставі усного договору доручення, щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом марки Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 - удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу транспортного засобу марки Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 , визнати за ОСОБА_1 , право власності на транспортний засіб марки Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 та звільнити з-під арешту транспортний засіб Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 , накладеним в межах виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №61198649. Ухвалою суду від 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідач ОСОБА_4 , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався. Про розгляд справи повідомлявся через опублікування у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk.court.gov.ua.

Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.83 ч.3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Судом встановлено, що 01 липня 2009 року відповідачем ОСОБА_2 на позивача ОСОБА_1 було видано довіреність, якою відповідач уповноважив позивача користуватися, продати або обміняти належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортним засобом марки Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 (а.с.23). Згідно розписки від 01 липня 2009 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 надав дану розписку в тому, що він продав заставний автомобіль марки Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 гр. ОСОБА_1 за суму 5 000,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язується залишок по кредиту в «Промінвест Банк» погасити повністю (а.с.24).

У відповідності до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року за № X, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Узагальненням Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24 листопада 2009 року, удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. Спільною ознакою фіктивного та удаваного правочинів є те, що розбіжність між волею та її зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі усіма або принаймні одним із них. Різниця полягає в тому, що за удаваного правочину настають інші права та обов`язки, ніж ті, що передбачені правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.

Таким чином, виходячи з вищевикладених обставин, норм актів законодавства України та судової практики, в дійсності між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений не односторонній правочин у вигляді довіреності на право володінні, користування та розпорядження транспортним засобом, а договір купівлі-продажу на підставі якого відповідач ОСОБА_2 передав у власність позивача ОСОБА_1 автомобіль, а він прийняв його та сплатили за нього грошову суму коштів визначену між сторонами, що стверджується розпискою (а.с.24). Крім того, встановлено, що позивачем впродовж кількох років було здійснено погашення за кредитним договором, на підставі якого ОСОБА_2 придбав спірний автомобіль, що стверджується копіями квитанцій, де в графі призначення платежу вказано платником саме ОСОБА_1 (а.с.25-34).

Отже, довіреність була видана відповідачем ОСОБА_2 виключно з метою приховання іншого правочину, договору-купівлі-продажу, який сторони насправді вчинили, тому до відносин учасників даного правочину необхідно застосовувати відповідні правила правочину, який сторони мали на увазі, тобто який сторони приховали, оскільки воля сторін в удаваному правочині була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені довіреністю. За удаваною довіреністю як правочином обидві сторони свідомо документально оформили її, але насправді між ними були встановлені правовідносини купівлі-продажу транспортного засобу.

У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Тому, позивач вважає, що на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу до нього перейшло право власності на автомобіль марки Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 , зокрема право володіння, користування та розпорядження цим майном, що випливає з положень ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 Цивільного кодексу України, передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому, державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 363/4852/17.

Судом, також встановлено, що межах виконавчого провадження №61198649 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики в розмірі 98044,40 гривень, приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павлом Івановичем було накладено арешт на майно відповідача, а саме : автомобіль марки Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 , що стверджується постановою про арешт майна боржника від 11 березня 2020 року (а.с.35). Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 р. "Про судову практику у справах про виключення майна з опису" визначено, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян та організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати. Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 82, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.235,316-317, 319, 321, 328, 386, 392, 655-656 ЦК України, Закономи України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати односторонній правочин, яким є довіреність, видана ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 на підставі усного договору доручення, щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом марки Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 - удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу транспортного засобу марки Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на транспортний засіб марки Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 . Звільнити з-під арешту транспортний засіб Skoda, моделі Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року, номер шасі кузова НОМЕР_2 , накладеним в межах виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №61198649. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 судові витрати в розмірі 2 726 (дві тисячі сімсот двадцять шість) грн. 60 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач : ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , мешканець АДРЕСА_3 ;

Відповідач : ОСОБА_2 , ідентифікаційний НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_4 ;

Третя особа : приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Іванович, м.Мукачево, вул.Штефана Августина, 25/2, Закарпатської області, поштовий індекс 89600.

Головуючий В.О.Монич