Справа № 908/1293/19
Пр.6/310/279/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання Вакал Н.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердянськ подання головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Хохоляка С.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, без вилучення паспортного документа,

без участі сторін, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду 19.11.2020 із поданням, в якому зазначено, що на виконанні Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) знаходиться виконавче провадження №60135591 з виконання наказу №908/1293/19, виданого 30.08.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 63 362,56 гривень, яке відкрито на підставі постанови державного виконавця від 24.09.2019. Відповідно до вказаної постанови зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Боржником у виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

На час звернення до суду рішення виконано частково, а саме, головним державним виконавцем в примусовому порядку описано рухоме майно, реалізовано його на ДП «СЕТАМ» у сумі 4 880,62 гривень. Виконавець наголошує, що декларацію боржником не подано, спрямованих на виконання наказу дій в порушення вимог ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не вчинено.

Згідно з актом державного виконавця від 30.10.2019 за адресою проживання боржника двері ніхто не відчинив, тому перевірити майновий стан ОСОБА_1 не виявилось за можливе. Крім того, за результатами надіслання запитів під час здійснення виконавчого провадження, нерухомого майна, належного боржникові, не виявлено. При цьому, згідно з поясненнями, ОСОБА_1 із сумою заборгованості ознайомлена, зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця, одержує доходи внаслідок надання послуг перукарнями та салонами краси.Державним виконавцем також неодноразово направлено виклики боржнику, за якими особа до відділу не з`явилась, рішення суду не виконано.

У зв`язку з наявністю в особи невиконаних зобов`язань, від виконання яких, за твердженнями заявника, ОСОБА_1 ухиляється, внаслідок підтвердження видачі їй ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон, з підстав, передбачених ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України, головний державний виконавець Хохоляк С.В. просить задовольнити подання, а саме, тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї наказом №908/1293/19, виданим Господарським судом Запорізької області 30.08.2019, у вказаній сумі.

Відповідно до зазначених у поданні відомостей забезпечити негайний виклик державного виконавця до суду для розгляду справи не видалось за можливе, за відсутності даних про наявні засоби зв`язку.

В судовому засіданні, призначеному на 23.11.2020 на 11-00 годину, заявник присутній не був, 23.11.2020 подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності сторін.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню у зв`язку із таким.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця врегульовано ч.1, ч.3 ст. 441 ЦПК України, відповідно до якої тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 ЗУ Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з п.19 ч.2 ст.18 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Інші підстави звернення державного виконавця з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України під час примусового виконання рішення суду чинним законодавством не передбачені.

Судом встановлено на підставі доказів, досліджених в судовому засіданні, що на примусовому виконанні Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) знаходиться виконавче провадження ВП №60135591 з виконання наказу №908/1293/19, виданого Господарським судом Запорізької області 30.08.2019 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 63 362,56 гривень. Копія наказу від 30.08.2019 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.09.2019 додані до подання. На супровідному листі від 24.09.2019 про надіслання постанови міститься підпис із зазначенням дати, без інших відомостей, що можуть ідентифікувати отримувача та підтверджуєть доведення змісту постанови до відома боржника.

Звертаючись із поданням до суду, державний виконавець зазначив, що підставою такого звернення з метою тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України є наявність у ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.

Судом встановлено відповідно до наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що ОСОБА_1 зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця з 08.10.2015. Даних про припинення діяльності у витягу немає, натомість, наявні відомості про дату відкриття виконавчого провадження щодо фізичної особи-підприємця. Відомостей про отримання доходу ОСОБА_1 , як про це зазначає державний виконавець у поданні, зокрема, систематичного чи одноразового, суду не надано.

Згідно з актом головного державного виконавця від 30.10.2019 за адресою проживання боржника двері ніхто не відчинив, тому перевірити майновий стан ОСОБА_1 не виявилось можливим. Підтверджень направлення та вручення виклику державного виконавця у ВП №60135591 від 24.09.2019, датованого 30.10.2019, суду також не надано.

Відповідно до копії заяви, боржник 13.11.2019 із сумою заборгованості ознайомлена, майно зобов`язується зберігати, із кримінальною відповідальністю обізнана, копію постанови про опис отримала. Так, постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника, винесеною головним державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області Хохоляк С.В. від 13.11.2019 при примусовому виконанні наказу, виданого Господарським судом Запорізької області 30.08.2019 №908/1293/19, здійснено опис та накладено арешт на рухоме майно, належне боржнику, згідно з наведеним описом, із встановленням обмеження права користування (заборона відчуження), призначено відповідального зберігача.

Крім того, державним виконавцем з Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області 22.09.2020 отримано відомості щодо видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон, копію відповідного листа додано до подання.

Однак, відмовляючи у поданні, суд виходить з того, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а в разі ухилення від їх виконання.

Відповідно до Узагальнення ВСУ судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (ст.377-1 ЦПК) від 11.10.2016, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Судом встановлено, що у поданні відсутні відомості щодо роз`яснення боржнику його обов`язків; докази на підтвердження факту умисного ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань; інформація щодо встановлення боржнику строків добровільного виконання зобов`язань за рішенням суду або іншого органу, із якими він достеменно обізнаний.

Відповідно до роз`яснень ВСУ, викладених у листі від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Виконання перелічених вище виконавчих дій з боку державного виконавця не переконує суд, в цьому випадку, в наявності умисного та злісного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань за рішенням суду.

У зв`язку із викладеними обставинами, суд дійшов висновку про те, що подання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Разом з цим, суд наголошує на необхідності суворого дотримання при зверненні із поданням основних положень про докази, закріплених ЦПК України, зокрема, із врахуванням змісту ст.81 ЦПК України, на належному засвідченні всіх доданих копій документів.

Керуючись ст. 247, 258-261, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання залишити без задоволення.

Копію ухвали суду надіслати сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду складена та підписана 23.11.2020.

Суддя Л.А. Вайнраух