РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді Панас О.В.

при секретарі судового засідання Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Рівне у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 30 січня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 96. За час перебування в шлюбі мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя не склалося, у них різні погляди на сімейне життя, на ведення домашнього господарства, на суспільно-моральні цінності, на роль чоловіка та жінки у сім`ї. Скандали виникають дуже часто. Кожен з них веде окремо своє господарство, має свій бюджет. Вони стали чужими людьми один для одного. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Примирення між ними є неможливим, шлюб існує лише формально. Відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровою особою і може працювати та виконувати обов`язок по утриманню своєї дитини та сплачувати визначений розмір аліментів, який би забезпечував необхідний життєвий процес спільної дитини та її розвиток.

Просила розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Неповнолітню дитину - ОСОБА_4 залишити проживати з матір`ю ОСОБА_3 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_3 до початку підготовчого судового засідання подала письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, зазначила, що з вересня 2019 року разом не проживають, примирення неможливе. Розгляд справи проводити у її відсутність..

Відповідач ОСОБА_2 до початку підготовчого судового засідання подав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вказав, що проживають окремо з вересня 2019 року, примирення між ними не можливе. Просив розглянути справу у його відсутність, з ухваленням рішення у підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Поданою до суду письмовою заявою відповідач ОСОБА_2 визнав пред`явлений до нього позов, що дає право суду в підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення.

За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної

любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.01.2009 р. відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 96.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 23.04.2009 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 1011, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції .

Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу фактично припинили шлюбні відносини, однією сім`єю не проживають з вересня 2019 року , та не ведуть сумісне господарство. Примирення не можливе. За цей час подружжя не здійснило реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них та неповнолітньої дитини, відтак шлюб підлягає до розірвання.

Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Оскільки між сторонами відсутній спір щодо встановлення місця проживання дитини, тому суд прийшов до висновку, що місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_6 , 2009 р.н. слід визначити з матір`ю ОСОБА_5 . Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред`явлення позову.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дитини віком дo 6 років: з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дитини віком дo 6 років: з 1 січня 2020 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2218 грн.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази та обставини, суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини за рішенням суду, у зв`язку з ухиленням відповідача від утримання дочки в добровільному порядку, стягнувши з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. , щомісячно, що не порушує вимоги ст.182 СК, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 26.11.2019 р. до повноліття дитини, про що не заперечив відповідач.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 26.11.2019 р. - по 26.12.2019 р. - допустити до негайного виконання.

Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача за вимогу про стягнення аліментів в прибуток державного бюджету в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115,160 СК України, керуючись ст.ст. 12,81,141, 264-268, 273, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 30.01.2009 р. відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 96, розірвати. Неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір`ю ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 26.11.2019 р. до повноліття дитини .

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 26.11.2019 р. по 26.12.2019 р.- допустити до негайного виконання. Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. в прибуток державного бюджету . Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд. Позивачка: ОСОБА_5 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 . Повний текст рішення виготовлено 27.02.2020 року .

Суддя О.В.Панас