пр. № 2-з/759/48/20
ун. № 759/3249/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви

В С Т А Н О В И В:

21.02.2020р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою до подачі позовної заяви в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також іншим особам що діють від їх імені, за їх дорученням та/або в їх інтересах, вчиняти у будинку АДРЕСА_1 дії щодо вселення до приміщень що використовуються для проживання та побутових потреб ОСОБА_1 , а також заборонити будь-які дії щодо виселення ОСОБА_1 з цих приміщень та/або щодо їх обмеження в користуванні цими приміщеннями.

В обгрунтування заяви посилалася на те, що вона, будучи донькою ОСОБА_4 (співвласника будинку АДРЕСА_1 ) з народження і по теперішній час проживає у вказаному будинку. У зазначеному будинку постійно приймає участь у веденні спільного господарства , витратах на його обслуговування, підтримці належного порядку у приміщеннях та на території. Мирно співіснує зі всіма співмешканцями будинку. Законодавство України закріплює права на проживання та користування житлом членами сім`ї власника (співвласника) оселі. Вважає, що будь-які дії пов`язані з перерозподілом в користуванні житлом можуть напряму вплинути на її права та законні інтереси забезпечені Кодексами на місце проживання, право на недоторканості житла, права членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 є співвласницею будинку за адресоюм. АДРЕСА_1 , але ніколи в ньому не проживала. Вона набула право на долю в даному будинку, як правонаступник, починаючи з травня 2018р. Попередніми власниками цієї долі питання про вселення не висувалося. Доля в натурі не виділена, порядок користування згідно часток не визначено. ОСОБА_2 останнім часом вдається до заходів по вселенню до будинку, займанню самостійно обраних (без узгодження з іншими співвласниками й мешканцями) житлових кімнат, намагається зруйнувати сталий порядок користування будинком. Наміри, дії та заходи ОСОБА_2 та/або інших осіб, що діятимуть від її імені та від імені її дочки ОСОБА_3 напряму можуть вплинути на права кожного з мешканців будинку, зважаючи на відсутність у ньому вільних житлових кімнат, є пряма загроза виселення заявника з житлової площі, що вона використовує все життя у непристосоване нежитлове приміщення.

ОСОБА_1 має намір пред`явити позов до ОСОБА_2 , яка є законним представником ОСОБА_3 про визнання права на проживання у будинку, користування житловими, господарсько-побутовими та іншими приміщеннями, прибудовами, комунікаціями та земельною ділянкою садиби за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;2) забороною вчиняти певні дії;3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Значення цього інституту полягає в тому, що ним захищаються права позивача у разі несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, продати чи знищити його та з метою попередження інших потенційних труднощів, що виникають під час реалізації рішення суду у конкретній справі.

Клопотання позивача не містить обґрунтування вжиття забезпечення позовних вимог та даних про те, що відповідач в майбутньому може зробити неможливим виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України и подаються сторонами та іншими учасниками справи доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До матеріалів заяви не долучено будь-яких доказів на підтвердження викладених обставин справи, доказів того, що ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 вселяється у спірний будинок, або намагається виселити ОСОБА_1 .. Відсутні будь-які докази щодо належності спірного приміщення вказаним у заяві особам.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову грунтується виключно на припущеннях заявника і при цьому ним не обгрунтовано належним чином необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу в підтвердження фактів ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, а тому підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.151-153, 293 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви .

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання її суддею.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко