ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1622/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю представників позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/34210/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2020 року в складі судді Бондарчука В.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визнання незаконним та скасування реєстрації права власності на квартиру, зобов`язання внесення запису про державну реєстрацію права власності.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи

апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, зазначав, що 17 грудня 2002 року він придбав квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 , 20 грудня 2002 року ним було зареєстроване право власності в Хмельницькому БТІ, реєстраційний номер 11025, про що було здійснено відмітку на звороті бланку договору купівлі-продажу від 17 грудня 200 року. Проте рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 грудня 2006 року визнано недійсними всі договори купівлі-продажу вказаної квартири, в тому числі і правочин на підставі якого він придбав вказану квартиру, та зобов`язано його повернути квартиру ОСОБА_4 , а всіх попередніх власників квартири повернути один одному кошти.

Позивач вважав, що скасовуючи договори купівлі-продажу, суд безпідставно зобов`язав його повернути квартиру ОСОБА_4 , не скасовуючи при цьому, державної реєстрації його права власності, вказуючи що квартира вибула поза волею ОСОБА_4 , оскільки останній визнаний недієздатним з 03 вересня 2003 року, вже після того як ОСОБА_1 придбав квартиру в добросовісного набувача ОСОБА_3 .

Також позивач вказував, що в лютому 2015 року ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та скасування державної реєстрації права власності, але ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 щодо скасування реєстрації права власності за ОСОБА_1 на спірну квартиру залишено без розгляду на підставі заяви позивачки, а рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2015 року залишеним без змін після апеляційного та касаційного перегляду усунуто перешкоди шляхом виселення його зі спірної квартири, але з моменту купівлі та реєстрації права власності на спірну квартиру і до цього часу він безперервно проживає та користується квартирою АДРЕСА_1 та сплачує всі витрати на комунальні послуги.

ОСОБА_1 посилався, що був власником квартири на підставі державної реєстрації від 20 грудня 2002 року до 11 лютого 2010 року моменту коли за померлим ОСОБА_4 зареєстрували право власності на спірну квартиру, реєстраційний номер 19778923, на підставі свідоцтва про право власності від 31 липня 1996 року виданого Хмельницьким БТІ, а в подальшому майно перереєстрували 12 грудня 2014 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за ОСОБА_2 , реєстраційний номер майна 01, але на момент розгляду даного позову позивач вважав себе фактичним власником квартири, якого через незаконну реєстрацію в державному реєстрі позбавили права розпорядження належного йому майном.

Тому ОСОБА_1 після збільшення заявлених позовних вимог просив, визнати незаконним та скасувати реєстрацію права власності від 11 лютого 2010 року за ОСОБА_4 та 12 грудня 2014 року за ОСОБА_2 та відновити його порушене права власності, зареєстроване Хмельницьким БТІ згідно державної реєстрації 20 грудня 2002 року на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом внесення запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, зобов`язати Хмельницьку міську раду внести запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на вказану квартиру в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій посилається на невірне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не досліджено всі фактичні обставини справи, оскільки недослідженим залишилося питання виникнення у ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру з огляду на положення ст.ст. 328, 333 Цивільного кодексу України, в редакції чинній на 2006 рік, оскільки ОСОБА_4 визнано недієздатним 02 вересня 2003 року. Крім того на момент купівлі квартири саме ОСОБА_1 станом на 20 грудня 2002 року діяло Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, згідно якого реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюються КП БТІ, тому і державна реєстрація була проведена на підставі договору купівлі-продажу та у відповідності до вимог пункту 8.1 Положення Хмельницьким БТІ 20 грудня 2002 року, про що свідчить штамп на звороті Договору купівлі-продажу за реєстраційним номером 11025, однак суд прийшов до незаконного висновку, що фактичне володіння спірною квартирою здійснюється позивачем без відповідних правових підстав. Крім того, згідно вказаного Тимчасового положення саме реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об`єкт нерухомості, інших підстав для відмови і реєстрації прав, але на момент проведення державної реєстрації жодних заборон на відчуження майна встановлено не було.

Крім того, апелянт посилається, що в оскаржуваному рішенні судом не враховано, що 02 квітня 2013 року в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань внесені дані про відрите кримінальне провадження за ознаками ст.364 КК за зловживання владою та службовим становищем посадовою особою і в постанові про закриття кримінального провадження від 30 грудня 2018 року є зафіксованим факт порушення державним реєстратором БТІ Слєпчик О.О. права власності ОСОБА_1 втручання в реєстр прав власності, що підтверджує незаконність реєстрації права власності на спірну квартиру від 11 лютого 2020 року за ОСОБА_4 .

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що вона є необґрунтованою. Відповідач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 і вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 листопада 2010 року. 02 вересня 2003 року її батька згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду визнано недієздатним і за рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 грудня 2003 року № 1084 ОСОБА_5 призначено опікуном над недієздатним братом ОСОБА_4 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 жовтня 2006 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 та укладені в подальшому договори купівлі-продажу вказаної квартири, цим же рішенням суду зобов`язано ОСОБА_1 повернути спірну квартиру. Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23 січня 2007 року відмовлено ОСОБА_1 про визнання його належним та добросовісним набувачем. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06 серпня 2008 року виселено ОСОБА_1 з спірної квартири, проте це рішення суду досі не виконано оскільки він добровільно не хоче виселятися. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, а ОСОБА_1 продовжує проживати в її квартирі, хоча враховуючи наявність рішень суду не має ніякого відношення до її квартири та незаконно користується чужим житлом.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 31 липня 1996 року, виданого відповідно до розпорядження про приватизацію, являвся власником квартири АДРЕСА_1 .

19 березня 1997 року ОСОБА_4 склав нотаріально посвідчений заповіт, за яким заповів квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7

6 вересня 2000 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу даної квартири, 13 лютого 2001 року ОСОБА_6 уклав договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_8 , 29 березня 2002 року ОСОБА_8 уклала договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_3 , 17 грудня 2002 року ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_1 .

Рішенням Хмельницького міського суду від 2 вересня 2003 року ОСОБА_4 було визнано недієздатним та розпорядженням виконавчого комітету Хмельницької міської ради призначено ОСОБА_5 опікуном недієздатного ОСОБА_4 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 жовтня 2006 року за позовом ОСОБА_5 як опікуна ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними визнано недійсними договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладені 6 вересня 2006 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , 13 лютого 2001 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , 29 березня 2002 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_3 , 17 грудня 2002 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 10270 грн., ОСОБА_8 повернути ОСОБА_3 10270 грн., ОСОБА_6 повернути ОСОБА_8 8581 грн., ОСОБА_4 повернути ОСОБА_6 8581 грн.

Вказане ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 19 квітня 2007 року залишено без змін та набрало законної сили.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_5 звернулась до нотаріуса, яка повернула ОСОБА_4 правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 свідоцтва про право власності від 31 липня 1996 року на дану квартиру на ім`я ОСОБА_4 .

Реєстратором Хмельницького бюро технічної інвентаризації за зверненням ОСОБА_5 1 серпня 2007 року згідно вказаного правовстановлюючого документу та рішення суду від 31 жовтня 2006 року була проведена реєстрація права власності на вказану квартиру за ОСОБА_4 .

Такі дії реєстратора Хмельницького бюро технічної інвентаризації були оскаржені Клімішиним Б.М. до суду з посиланням на неправомірність таких дій щодо реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_4 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суді від 10 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 30 серпня 2010 року, в задоволенні даного позову було відмовлено та встановлено, що дії реєстратора Хмельницького бюро технічної інвентаризації про відновлення реєстрації права власності ОСОБА_4 на вищевказану квартиру і внесення відповідного запису в державний реєстр є правомірними.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06 серпня 2008 року, залишеним без змін за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 09 лютого 2009 року, позов ОСОБА_4 в інтересах недієздатного ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 задоволено та виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 . Однак дане рішенням ОСОБА_1 виконано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

17 липня 2009 року ОСОБА_2 звернулась в Першу Хмельницьку державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини.

24 листопада 2010 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Поліщук Д.Є. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 .

12 грудня 2014 року ОСОБА_4 нотаріусом було видано дублікат свідоцтва про право на спадщину за заповітом було втрачено.

12 грудня 2014 року державним реєстратором нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, у вигляді на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та сформовано витяг від 12 грудня 2014 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на спірну квартиру

Вказані дії державного реєстратора - нотаріуса Першої Хмельницької державної нотаріальної контори були оскаржені Клімішиним Б.М. до Хмельницького окружного адміністративного суду з підстав їх неправомірності.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. При цьому судами встановлено, що дії державного реєстратора були правомірними, свідоцтво про право на спадщину є чинними, протиправним не визнавалось та не скасовувалось.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 та усунено перешкоди ОСОБА_2 у володінні, користуванні, розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 з даної квартири .

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції на час виникнення спірних відносин 2009-2010 років державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень;

Згідно ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції на час виникнення спірних відносин 2009-2010 років обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на нерухоме майно. Реєстрація права власності повинна передувати реєстрації інших речових прав на таке майно та їх обмежень і проводитися в разі вчинення правочину щодо такої нерухомості, встановлення обмежень речових прав на таку нерухомість.

За нормами ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції на час виникнення спірних відносин 2009-2010 років дані розділу Державного реєстру прав відповідають даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації, відповідно до закону.

В силу вимог ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно норм ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За нормами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 жовтня 2006 року, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_5 як опікуна ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними визнано недійсним в тому числі і договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 17 грудня 2002 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язано повернути ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення опікуну ОСОБА_4 - ОСОБА_5 було повернуто правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 свідоцтва про право власності від 31 липня 1996 року на дану квартиру на ім`я ОСОБА_4 , а реєстратором Хмельницького бюро технічної інвентаризації за зверненням ОСОБА_5 1 серпня 2007 року згідно вказаного правовстановлюючого документу та рішення суду від 31 жовтня 2006 року була проведена реєстрація права власності на вказану квартиру за ОСОБА_4 .

Такі дії реєстратора Хмельницького бюро технічної інвентаризації були оскаржені Клімішиним Б.М. до суду з посиланням на неправомірність таких дій щодо реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_4 , однак рішенням Хмельницького міськрайонного суді від 10 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 30 серпня 2010 року, в задоволенні даного позову було відмовлено та встановлено, що дії реєстратора Хмельницького бюро технічної інвентаризації про відновлення реєстрації права власності ОСОБА_4 на вищевказану квартиру і внесення відповідного запису в державний реєстр є правомірними.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 6 серпня 2008 року, залишеним без змін за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 9 лютого 2009 року, позов ОСОБА_4 в інтересах недієздатного ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 задоволено та виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 .

Отже як видно з вищевикладеного право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_4 реєстратором Хмельницького бюро технічної інвентаризації за зверненням ОСОБА_5 1 серпня 2007 року на підставі свідоцтва про право власності від 31 липня 1996 року на дану квартиру на ім`я ОСОБА_4 та рішення суду від 31 жовтня 2006 року, тобто ще за життя ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 6 серпня 2008 року виселено з цієї квартири. Крім того рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 жовтня 2006 року зобов`язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

Вказані обставин встановлені судовими рішеннями і в силу вимог ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

За таких обставин колегія суддів вважає, що внесення запису до Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 11 лютого 2010 року та за ОСОБА_2 12 грудня 2014 року жодним чином не порушувало права ОСОБА_1 , так як право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_4 реєстратором Хмельницького бюро технічної інвентаризації 1 серпня 2007 року, вказані обставини неодноразово були предметом розгляду різних цивільних та адміністративних справ, судовими рішеннями яких було підтверджено право власності ОСОБА_4 за життя на спірну квартиру і право власності ОСОБА_2 на дану квартиру в порядку спадкування, а також зобов`язано позивача повернути квартиру першому власнику.

З врахуванням викладеного висновки суду першої інстанції про відмову в позові з цих підстав є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не досліджено всі фактичні обставини справи, оскільки недослідженим залишилося питання виникнення у ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру з огляду на положення ст.ст. 328, 333 Цивільного кодексу України, в редакції чинній на 2006 рік, оскільки ОСОБА_4 визнано недієздатним 02 вересня 2003 року, слід відхилити, оскільки такі доводи апелянта спростовуються рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 жовтня 2006 року саме на підставі укладення ОСОБА_4 першого правочину про відчуження квартири як особою яка не могла керувати своїми діями та віддавати звіт своїм діям.

Також апеляційний суд не приймає до уваги твердження апелянта, що суд першої інстанції прийшов до незаконного висновку, що фактичне володіння спірною квартирою здійснюється позивачем без відповідних правових підстав так як такі твердження знову ж таки спростовуються різними судовими рішеннями

Слід відхилити і доводи апеляційної скарги, що в ході розслідування кримінального провадження було встановлено факт порушення державним реєстратором БТІ Слєпчик О.О. норм чинного законодавства при реєстрації права власності за ОСОБА_4 спірної квартири в 2010 році.

Як зазначено в мотивувальній частині даної постанови право власності за ОСОБА_4 на спірну квартиру повторно було зареєстровано ще 01 серпня 2007 року, законність цього рішення була перевірена судом за позовом ОСОБА_1 і в задоволенні позову будо відмовлено, а тому дії реєстратора в 2010 році жодним чином не вплинули на права ОСОБА_1 .

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2020 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова