Справа № 2-1914/11
УХВАЛА

25 лютого 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Ющук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне подання начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Львів про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому порядку,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Львів звернувся в суд з поданням про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому порядку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у Рівненському міському відділі ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження №47265412 із виконання виконавчого листа №2-1914/2011 від 01.09.2011 про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості по кредиту в сумі 609949,20 грн., витрат понесених останнім на оплату державного мита в сумі 1700 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн. По даному виконавчому документу відкрито виконавче провадження, проте в добровільному порядку боржник рішення суду не виконує.

Вказує, що згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Окрім того, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.08.2008, ОСОБА_1 , придбала квартиру АДРЕСА_2 .

Вказує, що при формуванні витягу з Реєстру речових прав право власності на дане майно не зареєстроване, що перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

На підставі наведеного, просить суд, надати дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Представник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Львів надав через канцелярію суду клопотання, в якому просить справу розглянути в їх відсутність.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подання підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Рівненському міському відділі ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження №47265412 із виконання виконавчого листа №2-1914/2011 від 01.09.2011 про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості по кредиту в сумі 609949,20 грн., витрат понесених останнім на оплату державного мита в сумі 1700 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн.

Крім того, судом встановлено, що згідно інформації баз даних НАІС ДДАІ МВС України у боржника відсутні транспортні засоби належні їй на праві приватної власності.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Окрім того, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.08.2008 року, ОСОБА_1 , придбала квартиру АДРЕСА_2 .

Проте, відповідно до витягу з Реєстру речових прав право власності на дане майно вбачається, що останнє не зареєстровано в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно частини третьої, четвертої статті 50 Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Задовольняючи подання начальника відділу, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , разом із тим це право боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, що перешкоджає виконанню судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, враховуючи, що звернення стягнення на не зареєстроване в установленому законом порядку майно боржника необхідне для виконання рішення суду, з метою захисту прав стягувача, суд вважає, що подання начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Львів про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому порядку, слід задовольнити, оскільки, виконання рішення суду без зазначеного заходу є не можливим.

Керуючись ст. ст. 10-13, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 438, 440 ЦПК України, ст. ст. 18, 50 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Львів про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому порядку - задовольнити.

Надати дозвіл Рівненському міському відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Львів на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , боржника ОСОБА_1 , в рамках виконавчого провадження № 47265412.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина