Золочівський районний суд Харківської області
Справа № 622/103/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020 року смт Золочів

Суддя Золочівського районного суду Харківської області Чернова О. В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій він просить суд визнати дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 25 листопада 2019 року у виконавчому провадженні №58243793 неправомірними. Зобов`язати державного виконавця скасувати постанову про арешт коштів боржника від 25.11.2019 року у виконавчому провадженні №58243793. Зобов`язати державного виконавця зняти арешт з коштів скаржника, накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника від 25 листопада 2019 року у виконавчому провадженні №58243793.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З поділу системи судів загальної юрисдикції за принципом спеціалізації пов`язане поняття цивільної юрисдикції, під якою розуміється компетенція суду щодо вирішення справ у порядку цивільного судочинства.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 3 вказаного Закону передбачено перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами у передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й рішення інших органів.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів ДВС, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Такий висновок підтверджений у частині першій статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", згідно з якою рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447-451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 448, частиною першою статті 450, цього Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Тобто, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України та його примусовим виконанням.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, якщо законом установлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, у такому випадку виключається юрисдикція адміністративних судів у такій категорії справ.

Якщо виконанню підлягає рішення іншого органу (не суду) і відсутній спеціальний закон, що передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів ДВС, у такому випадку вони підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Встановлено, що до суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управлівння Міністерства юстиції, в якій просить суд, посилаючись окрім іншого на ст. ст. 319,321,391 ЦПК України, визнати дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 25 листопада 2019 року у виконавчому провадженні №58243793 неправомірними. Зобов`язати державного виконавця скасувати постанову про арешт коштів боржника від 25.11.2019 року у виконавчому провадженні №58243793. Зобов`язати державного виконавця зняти арешт з коштів скаржника, накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника від 25 листопада 2019 року у виконавчому провадженні №58243793.

Як вбачається із самої постанови про арешт коштів боржника від 25.11.2019 року, та постанови про відкриття виконавчого провадження №58243793 від 30.01.2019 року, примусовому виконанню підлягає виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. №10253 виданий 26.10.2017 року.

Тобто в цьому випадку ОСОБА_1 звернувся до суду навіть не зі скаргою на дії державного виконавця,а із позовною заявою в порядку цивільного судочинства щодо виконання не судового рішення, а виконавчого напису, виданого іншим органом, а саме приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А.

Відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наданих матеріалів, суд вважає, що у відкритті провадження за вказаним позовом слід відмовити, оскільки вказаний спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до відповідного адміністративного суду в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір на суму 840,80 грн. за квитанцією ТВБВ 10020/0441 від 21.02.2020 року, який суд вважає за необхідне повернути позивачу на підставі норм ст.7 Закону України «Про судовий збір», оскільки відмовлено у відкритті провадження по справі, при цьому повернення судового збору можливе для позивача виключно після набрання даною ухвалою законної сили, оскільки вона може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 186, 260 ЦПК України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір",суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії.

Повернути ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , судовий збір, сплачений за квитанцією ТВБВ 10020/0441 від 21.02.2020 року у сумі 840,80 грн., сплачені на реквізити Золочівського районного суду Харківської області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 62303, Харківська область, Дергачівський район, м. дергачі, вул. Сумський шлях, буд. 20.

Суддя: Чернова О. В.