П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року

м. Рівне

Справа № 570/5655/19

Провадження № 22-ц/4815/1134/20

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Першко О.О.,

Час, дата і місце ухвалення рішення суду

(вступної та резолютивної частин):

11 год. 05 хв. 13 серпня 2020 року

м. Рівне

Повний текст складено: 14 серпня 2020 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - адвоката Орловської Ярослави Борисівни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Мотивуючи свої вимоги, зазначав, що від шлюбу із відповідачем, який розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2017 року, сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За подружнього життя сторони проживали в Італійській Республіці, однак згодом позивач повернувся в Україну. Його колишня дружина залишилася проживати однією сім`єю з громадянином Італійської Республіки, що позбавило позивача змоги бачитись зі своїм сином. З того часу позивач лише пересилав для дитини необхідні їй речі, а також подарунки. Невдовзі судовим наказом Рівненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2019 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі ј заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2019 року і до повноліття дитини. Проте у заяві про видачу судового наказу відповідач вказувала на відсутність інших дітей або осіб, яких зобов`язаний утримувати боржник, що не відповідає дійсності, адже з 05 березня 2019 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , від якого в них народилась донька - ОСОБА_5 . На даний час дружина перебуває у декретній відпустці для догляду за дитиною, тому вони перебувають на утриманні позивача. Крім того, він змушений утримувати дитину дружини від попереднього шлюбу, оскільки її батьку є людиною з інвалідністю другої групи і не може в повній мірі забезпечити її інтереси.

З наведених підстав просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з судовим наказом Рівненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2019 року до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виданий 17 жовтня 2019 року Рівненським районним судом Рівненської області судовий наказ про стягнення аліментів.

Відповідач позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Зазначала, що позивачем не підтвердив свої покликань на пересилання сину необхідних речей та подарунків. Стверджувала, що навіть після видачі судового наказу відповідач жодним чином не бере участі в утриманні свого сина. Вважала, що наявність соціального державного забезпечення, а саме призначення в порядку Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, народженні першої та кожної наступної дитини, можливості дружини скористатися послугою з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня" та повернутися на основне місце роботи задля отримання прибутку, достатніми для матеріального забезпечення сім`ї позивача без зменшення розміру аліментів. Якщо ж цього буде недостатньо, зважала на право останнього звернутись за триманням соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. На переконання відповідача, посилання на утримання дитини дружини від першого шлюбу є неспроможними для задоволення позовних вимог, адже догляд за цією дитиною здійснюється добровільно і не ґрунтується на юридичних правах та обов`язках.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2020 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їхньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Рівненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2019 року у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, та стягнуто, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їхньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмолено.

Відкликано судовий наказ Рівненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2020 року про стягнення аліментів в цивільній справі № 570/4632/19.

Ухвалюючи своє рішення, місцевий суд виходив із того, що з огляду на заробітну позивача розмір аліментів в частці 1/5 заробітку (доходу) перевищуватиме мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину і майже дорівнює прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, тому буде достатнім для забезпечення всіх потреб дитини. Щодо потреби у стягненні коштів на утримання дитини в більшому розмірі, то відповідач для цього доказів суду не надала. Також суд звернув увагу останньої, що в разі наявності особливих обставин, які можуть бути зумовлені зокрема і хворобою дитини, на право звернутися з вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину.

На рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що після повернення у 2015 році позивача до України він не мав змоги бачити свого сина ОСОБА_3 , оскільки його мати своїми діями унеможливила підтримання між ним та батьком регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Протягом всього цього часу позивач пересилав для сина необхідні йому речі та подарунки, а також намагався налагодити спілкування з матір`ю спільної дитини з метою належного виконання батьківських обов`язків, однак його зусилля були безрезультатними. Реквізити відповідача для зарахування грошових коштів на утримання сина невідомі. Такі дії змусили позивача звернутися в Міністерство юстиції України із заявою про забезпечення права доступу до дитини в порядку, передбаченому Конвенцією про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей. Тому ОСОБА_1 переконаний, що позов про стягнення аліментів подано лише з метою обґрунтування підстав для подальшого позбавлення батьківських прав. Виходячи з того, що позивач працює в ТОВ "ОДЕК" і його середній заробіток становить 12 195,78 гривень, а також враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, вважав саме розмір 1/6 від всіх видів свого заробітку достатнім для забезпечення розвитку дитини, оскільки він дорівнює прожитковому мінімуму та є вищим ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. З огляду на те ОСОБА_1 самостійно утримує свою дружину, яка перебуває у декретній відпустці, їхню спільну дитину ОСОБА_6 , а також доньку дружини від попереднього шлюбу, то сума стягнених грошових коштів на спільного з ОСОБА_2 сина перевищує матеріальне забезпечення кожного із членів теперішньої сім`ї позивача. Крім того, вважав, що вимоги підлягають до задоволення, оскільки законодавством передбачені аліменти на двох дітей в розмірі однієї третини заробітку платника.

З викладених міркувань просив оскаржуване рішення скасувати, а позовні вимоги про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з судовим наказом Рівненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2019 року, з 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісяця на 1/6 частину всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати судовий наказ, виданий Рівненським районним судом Рівненської області 17 жовтня 2019 про стягнення аліментів в цивільній справі №570/4632/19.

З аналогічних підстав рішення суду попередньої інстанції оскаржено й представником відповідача - адвокатом Орловською Я.Б.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося, що оскаржуваним рішенням порушуються інтереси дитини. На переконання адвоката, матеріалами справи підтверджено, що позивач має достатній заробіток для забезпечення інтересів своєї дитини, а також новоствореної сім`ї. Він працює в ТОВ "ОДЕК" Україна і за період з 01 січня по 30 червня 2020 року йому нараховано 73 174,68 гривень заробітної плати. Суд не врахував доводів щодо призначення соціальної допомоги дружині позивача та існування інших можливостей покращити матеріальний стан своєї сім`ї без погіршення становища спільної дитини. Крім того, не враховано судом й стан здоров`я цієї дитини, хоча вона має вроджену хворобу - птоз лівого ока. Покликалась на необхідність врахування при вирішення спірних правовідносин висновків постанови Верховного Суду від 03 червня 2020 року в цивільній справі 760/9783/18-ц.

З наведених спонукань просила рішення суду Рівненського міського суду від 13 серпня 2020 року скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також представником відповідача було подано відзив на апеляційну скаргу позивача, де вона, помимо викладених в суді першої інстанції заперечень на позов, просила врахувати висновки Верховного Суду, що містяться у постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу представника відповідача не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення та задоволення апеляційної скарги представника відповідача.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з ч. п. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Так, судовим наказом Рівненського районного суду від 17 жовтня 2019 року в справі №570/4632/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 вересня 2019 року та до повноліття дитини.

Частиною 7 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що позивач і зробив.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

У частині 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак наявність у позивача на утриманні дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її матері - ОСОБА_4 , яка знаходиться у відпустці для догляду за дитиною, самі по собі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Це відповідає інтересам дитини та захищає її права.

Зменшення розміру аліментів не повинно компенсуватись за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 вересня 2019 року в цивільній справі № 730/1553/18-ц (провадження № 61-9993св19) у подібних правовідносинах.

Про те, що зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів йдеться і в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, що викладений в постановах від 16 вересня 2020 року в справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 03 червня 2020 року в справі 760/9783/18-ц (провадження № 61-702св19).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, позов пред`явлено до суду через два місяці після винесення судового наказу, тобто через незначний період часу, хоча позивач не надав доказів, що підтверджували б виникнення якихось юридично значущих змін після видачі такого судового рішення.

Поготів, як зазначає сам позивач, судовий наказ досі не пред`явлено стягувачем до примусового виконання.

Не може спонукати до зменшення розміру аліментів в сукупності із іншими наведеними підставами позову й те, що ОСОБА_1 утримує дитину своєї дружини від попереднього шлюбу, позаяк такого законного, договірного чи з інших підстав обов`язку він не набув, а якщо й це робить, то виключно з доброї волі.

Перш за все, обов`язок з утримання цієї дитини з максимально можливим урахуванням її інтересів має здійснюватись батьками.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ст. 268 СК України).

Згідно з ч.2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Тому зменшення розміру аліментів через добровільну участь позивача в утриманні та вихованні падчерки неприпустимо.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стягнуті судовим наказом Рівненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2019 року аліменти відповідають вимогам сімейного законодавства, а їх зменшення за наведених мотивів позову, на переконання колегії суддів, суперечитиме меті Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким, зокрема, спрощено механізм прийняття судового рішення щодо стягнення аліментів шляхом пред`явлення вимоги у наказному провадженні.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідно до п.п. 2, 4 ст. 376 ЦПК України є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Орловської Ярослави Борисівни - задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2020 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук