Справа № 137/1070/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2020 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голота О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу за позовною заявою цивільну справу за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства "Юніон Стандарт Банк" до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемності правочину,-

ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного суду Вінницької області надійшов позов ПАТ "Юніон Стандарт Банк" до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемності правочину, в якому зазначають, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №939 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товарситва "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.12.2015 №241 про початок процедури ліквідації ПАТ "ЮСБ БАНК" з 28 грудня 2015 року по 27 грудня 2017 року та делегування повноважень ліквідатора банку, а згідно рішення Фонду від 27.11.2017 №5174 строк здійснення процедури ліквідації продовжений до 27.12.2018.

Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ЮСБ БАНК» призначено Кічука О.І., з одночасним делегуванням йому всіх повноважень ліквідатора, що визначені ст.ст. 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, постановою Правління НБУ від 24.09.2015 №631/БТ ПАТ "ЮСБ БАНК" віднесено до категорії проблемних та за його діяльністю запроваджено особливий режим контролю.

Відповідно до п.2 цієї постанови зазначено, що з дня її прийняття та до кінця строку визначеного в пункті 1 (180 днів) для ПАТ «ЮСБ Банк» установлено такі обмеження в його діяльності: - не здійснювати залучення у вклади (депозити) коштів фізичних осіб (у тому числі з видачею ощадних депозитних сертифікатів) у національній та іноземній валютах та банківських металах, у тому числі не здійснювати продовження строку за діючими договорами; - не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Національний банк України адекватно вчиненому порушенню банками має право застосувати заходи впливу, до яких належать обмеження, зупинення, чи припинення здійснення окремих видів здійснюваних банком операцій, у тому числі операцій із пов`язаними з банком особами. Як передбачено п. 7.9. глави 7 розділу II Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 № 346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.09.2012 за № 1590/21902, банк з моменту отримання рішення Національного банку про обмеження окремих видів здійснюваних банком операцій та протягом визначеного цим рішенням строку (або до визначеного терміну) укладає договори та здійснює операції, у тому числі згідно з договорами, що укладені ним з клієнтами до моменту отримання рішення, виключно з урахуванням установлених обмежень. Принцип обов`язковості нормативно-правових актів Національного банку України закріплений в 56 статті Закону України «Про Національний банк України».

Через неможливість подолання недоліків у своїй роботі, а також у зв`язку із невиконанням постанови НБУ від 24.09.2015 №631/БТ, постановою Правління НБУ від 02.10.2015 №665/БТ ПАТ «ЮСБ Банк» віднесено до категорії несплатоспроможних.

Згідно приписів ч. 1 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Відтак, 02.10.2015 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 182 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ЮСБ БАНК» на три місяці з 03.10.2015 по 02.01.2016 включно. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЮСБ БАНК» призначено Білу Ірину Володимирівну з одночасним делегуванням їй всіх повноважень тимчасового адміністратора, що визначені ст.ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На вимогу ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. За частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав: - здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. При цьому, в розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, банківська операція з переказу грошових коштів вважається правочином. Отже, з метою реалізації наведених норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», рішенням Уповноваженої особи Фонду від 10.12.2015 № 3-ТА правочин за участю відповідача, виражений у банківській операції із зарахування на її картковий рахунок грошових коштів, було віднесено до категорії нікчемних та визнано нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, передбачених статтею 216 ЦК України, а саме, - проведення сторнування (повернення коштів на рахунок первісного власника) банківських операцій з перерахування коштів на рахунок відповідача. Також, відповідача не було включено до переліку вкладників для відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Рішення було мотивоване тим, що 28.09.2015 була вчинена банківська операція із зарахування на картковий рахунок відповідача від юридичної особи грошових коштів в розмірі 149 000,00 грн. всупереч постанови НБУ від 24.09.2015 №631/БТ, адже за нею ПАТ «ЮСБ БАНК» було визнано проблемним із настанням обмежувальних наслідків, які виражадись у забороні здійснення таких операцій. Між тим, вказані кошти відповідач фактично одержав 29.09.2015 та 30.09.2015, що підтверджується випискою по його рахунку. Повідомлення про нікчемність правочину за участю відповідача, разом з вимогою про повернення коштів в розмірі 149 000,00 грн., надіслано 04.06.2018 за №4705, проте, дотепер воно залишається без відповіді та задоволення. Тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом і просять стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК" заборгованість за нрікчемним правчином в розмірі 149 000,00 грн та стягнути сплачений ними судовий збір в сумі 2235,00 грн.

Представник позивача ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК" в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. До суду повернувся конверт з відміткою, що "адресат за зазначеною адресою не зареєстрований".

В матеріалах справи міститься заява представника позивача Є .Г . Дяченко від 14.08.2018 року (а.с.44) відповідно до якої справу просять розглянути за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Пономаренко Д.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що його довіритель ОСОБА_1 не укладав з ПАТ «Юніон Стандарт Банк» жодних договорів, грошові кошти в розмірі 149 000 грн. він не отримував. Вважає, що невідома йому особа скористалась копіями його документів та відкрила рахунок у банку, оскільки напередодні ним було втрачено паспорт. Крім того, він не проживає на території України, а лише періодично приїждає провідувати своїх близьких. В період час, коли була проведена операція, він не був на території України, що підтверджується відповідною інформацією. Враховуючи викладене, просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, 2, ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішенням. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Так, відповідно до постанов Правління НБУ від 24.09.2015 №631/БТ (а.с.6-9) та постанови Правління НБУ від 02.10.2015 №665/БТ (а.с.10) ПАТ "ЮСБ БАНК" віднесено до категорії проблемних та за його діяльністю запроваджено особливий режим контролю. Відповідно до рішення №182 від 02.10.2015 р. (а.с.11-12) виконавчою дирекцією Фонду запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «ЮСБ БАНК» на три місяці з 03.10.2015 по 02.01.2016 включно. Відповідно до рішення Уповноваженої особи Фонду від 10.12.2015 № 3-ТА (а.с.13-15) та додатків до нього (а.с.16-17) правочин за участю відповідача ОСОБА_1 , виражений у банківській операції із зарахування на його картковий рахунок грошових коштів, було віднесено до категорії нікчемних та визнано нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності. Як вбачається з наданих позивачем копій опитувальника клієнта фізичної особи, листа - підтвердження про отримання платіжної картки, заяви про відкриття рахунку, картки із зразками підписів, 18.08.2015 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «ЮСБ Банк» договір комплексного банківського обслуговування та отримав платіжну картку (а.с.18-23).

Відповідно до виписки по особовому рахунку за 10.03.2016 (а.с.25) встановлено, що за ОСОБА_1 існує заборгованість за нікчемним правочином, відповідно до Рішення УО ФГВФО від 10.12.2015 р. та протоколу КУАП №02 від 29.02.2016 р. в сумі 149 000 грн. Відповідно до виписки по особовому рахунку з 28.09.2015 по 26.04.2016 (а.с.26) судом встановлено, що 28.09.2015 на рахунок 1001.980 було перераховано кредитні кошти 149 000,00 грн., які надійшли від кореспондента ТОВ "БУМЕХАНІЗАЦІЯ-СВ", призначення зворотня фінансова допомога згідно з договором №04/2108 від 21.08.2015 р. Відповідно до копії повідомлення адресованого на ім`я ОСОБА_1 за №4705 від 04.06.2018 р. (а.с.31) Банк повідомив відповідача про те, що ними прийнято рішення про віднесення до категорії нікчемних правочинів банківських оперцій із зарахування на його поточний рахунок коштів в загальному розмірі 149 000,00 грн, які відповідач повинен повернути протягом семи днів з моменту отримання даного повідомлення. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на вимоги ч.2 ст.215, ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України, відповідно до яких недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Також позивач посилається на вимоги п.п. 1, 2, ч.4, ч.10 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до яких уповноважена особа Фонду протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а також вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами. Отже, окрім іншого, позивач повинен довести факт передання відповідачу майна (коштів) за нікчемним правочином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визнання нікчемного правочину недійсним законом не передбачено, оскільки нікчемним правочин є в силу закону (стаття 215 ЦК України, частина третя статті 36 Закону). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 07.11.2018 року у справі № 61-5147ск18. Вимоги про встановлення нікчемності оспорюваного договору позивачем до суду пред`явлено не було, а захист права шляхом визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачено та не є ефективним способом захисту та таким, що матиме реальне відновлення порушених прав позивача. Згідно ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Із наданої позивачем суду інформації за №5301 від 28.12.2018 р. (а.с.116) судом встановлено, що 30.09.2015 р. було здійснено видачу коштів відповідачу в сумі 149 000 грн. двома частинами: 114 000 грн. видані о 15:33:14 та 35 000 грн. видані 19:10:43. Місце видачі коштів було Київське відділення ПАТ "ЮСБ БАНК" №1. Зазначають, що підтвердження цієї інформації міститься у банківській виписці.

Судом встановлено розбіжність в інформації наданої позивачем, де вони в позовній заяві зазначають, що кошти відповідачем отримані 29.09.2015 р. та 30.09.2015 р. (а.с.4), що підтверджують також наданою до позову випискою по рахунку (а.с.26).

Крім того, із наданої інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби за №0.184-370306/0/15-18-Вих від 19.09.2018 р. (а.с.83) судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 16.08.2015 р. перетнув державний кордон України і до кінця 2015 року на територію України не в`їзджав. Дослідивши надані сторонами докази, врахувавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що позивачем не доведений факт укладення з позивачем кредитного договору від 18.08.2015 року.

Також не доведений факт отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 149 000 грн. в період часу з 29.09.2015 р. по 30.09.2015 р., оскільки його в період часу з 16.08.2015 року по кінець 2015 року на території України не було. Враховуючи наведене вище, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ "Юніон Стандарт Банк" в зв`язку з їх недоведеністю. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 141, 206, 247, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст.215, 1066 ЦК України, постановою Верховного суду від 07.11.2018 року у справі № 61-5147ск18, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства "Юніон Стандарт Банк" до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемності правочину відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : Желіховський В. М.