СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/3885/20
ун. № 759/7587/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Штанько В.О.

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Києві матеріали клопотання представника АТ «ПроКредит Банк» - адвоката Цвєткової Катерини Володимирівни про зупинення провадження у цивільній справі № 759/7587/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

Позивач у травні 2020 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (далі - АТ «ПроКредит Банк», Банк або відповідач) про стягнення коштів, де просить стягнути з відповідача на свою користь грошову суму в розмірі 15 609 605,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок невиконання Банком умов укладеного із позивачем умов договору банківського рахунку та відмови Банку у серпні 2017 року виконання розпорядження позивача щодо здійснення видаткової операції і порушення його прав як споживача банківських послуг, позивачу було заподіяно реальних збитків, які виникли внаслідок порушень з боку відповідача та знаходяться у причинному зв`язку із такими порушеннями. Позивач зазначає при цьому, що обставини порушень з боку відповідача підтверджуються рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року та постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 759/14190/17 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ПроКредит Банк» про захист прав споживача. Позов обґрунтовано, зокрема, нормами ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 22, 611, 1073 ЦК України.

Ухвалою судді від 18 травня 2029 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18.06.2020 року та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено права сторін на подання до суду інших заяв по суті справи.

18.06.2020 року підготовче засідання відкладено у зв`язку з неявкою в засідання сторін на 05.10.2020 року.

20.07.2020 року до суду надійшла заява представника відповідача АТ «ПроКредит Банк»- адвоката Цвєткової К.В. про відвід судді Шум Л.М. в порядку п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, де заявник посилаючись на наявність обставин, що викликають сумніви в об`єктивності розгляду даної справи суддею Шум Л.М., яка своєю ухвалою від 18.05.2020 року відкрила провадження по справі, проте відповідачеві копії ухвали про відкриття провадження у вищезазначеній справі та копії позовної заяви та доданих до неї документів надіслано не було, внаслідок чого відповідач був позбавлений можливості скористатися своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 43 ЦПК України, а тому заявляє відвід судді Шум Л.М., оскільки дані обставини, на її думку, є достатніми для відводу.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. від 20 липня 2020 року вказану заяву про відвід залишено без задоволення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року у задоволенні заяви про відвід судді Шум Л.М. відмовлено.

В підготовче засідання 05.10.2020 року відповідач АТ «ПроКредит Банк», належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, представника не направив, у зв`язку із чим підготовче засідання відкладено на 15.10.2020 року.

В підготовчому засіданні 15.10.2020 року представник відповідача Цвєткова К.В. подала зустрічну позовну заяву АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Крім того, у цьому підготовчому засіданні представник відповідача Цвєткова К.В. подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі № 759/7587/20 до набрання законної сили рішенням у справі Святошинського районного суду м. Києва № 759/14068/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ПроКредит Банк» про захист прав споживача.

Враховуючи клопотання представника позивача про необхідність ознайомлення із матеріалами зустрічної позовної заяви та інших клопотань відповідача, підготовче засідання у справі відкладено на 03.11.2020 року.

В підготовчому засіданні представники відповідача підтримали вимоги клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечувала.

Вислухавши доводи та заперечення представників сторін, дослідивши матеріали клопотання про роз`яснення судового рішення, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 ст. 2 ЦПК України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими.

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Як встановлено судом, представником відповідача - адвокатом Цвєтковою К.В. подано до суду клопотання про зупинення на підставі ст. 251 ЦПК України провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі Святошинського районного суду м. Києва № 759/14068/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ПроКредит Банк» про захист прав споживача.

Клопотання мотивовано тим, що в рамках справи Святошинського районного суду м. Києва № 759/14068/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ПроКредит Банк» про захист прав споживача, яка на даний час перебуває на стадії апеляційного провадження, вирішується низка обставин, які на думку представника відповідача зумовлють неможливість подальшого розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням у справі № 759/14068/19, а саме:

- у справі № 759/14068/19 вирішується належність та допустимість доказів на підтвердження реальності та розміру збитків, начебто завданих позивачу діями Банку і ці докази позивач надає і в межах справи № 759/7587/20, яка наразі перебуває на розгляді суду;

- у справі № 759/14068/19 суд вирішує питання строку, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання з боку АТ «ПроКредит Банк» і визначається момент, коли таке зобов`язання було виконано Банком. Зазначене на думку заявника стосується предмету розгляду справи № 759/7587/20 і рішення у справі № 759/14068/19 буде мати преюдиціне значення щодо моменту виконання Банком свого зобов`язання перед позивачем і строку його невиконання;

- у разі задоволення позову ОСОБА_1 в межах справи № 759/14068/19 в повному обсязі, з Банку на користь позивача буде стягнуто більше 14 млн.грн., що вкаже на відсутність понесених позивачем збитків.

Представник відповідача зазначає, що подальший розгляду справи № 759/7587/20 є на його думку об`єктивно неможливим, оскільки наявні в матеріалах справи докази не дозволяють повно і всебічно встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: 1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу; 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення; 5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; 6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Перелік обставин, що зумовлюють право суду зупинити провадження у справі встановлено ст. 252 ЦПК України.

Виходячи із змісту клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі вбачається, що заявник наполягає на зупиненні провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до другого речення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України при вирішенні питання про зупинення провадження суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16 та від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі. При цьому зупинення провадження у справі не може суперечити принципу ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи.

Аналогічна правова позиція та висновки щодо необхідності зазначення обгрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 308/5006/16-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 1522/27468/12.

Зупиняючи провадження у справі, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють оцінити обставини які є предметом розгляду (постанова Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 910/12694/18).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Зупинення провадження у справі лише за формальних підстав наявності іншого судового провадження суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Саме такі сталі правові висновки щодо застосування норм ст. 251 ЦПК України наведено й у постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 761/47606/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 752/4653/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 766/8633/17, від 20 лютого 2020 року у справі № 824/215/19 та у низці інших.

При цьому Верховний Суд неодноразово підкреслює у своїх висновках, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено право особи на справедливий судовий розгляд. Таке право кореспондується з обов`язком добросовісно використовувати як сторонами, так і судом, своїх процесуальних прав та необхідністю утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу і вживати наданих процесуальним законом заходів до скорочення періоду судового провадження. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створених учасником справи перепонах для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», пункти 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Предметом позову у справі № 759/7587/20, що розглядається наразі судом, є стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 15 609 605,00 грн. як збитків, що заподіяні позивачу внаслідок невиконання Банком умов укладеного із позивачем умов договору банківського рахунку та відмови Банку у серпні 2017 року виконання розпорядження позивача щодо здійснення видаткової операції і порушення його прав як споживача банківських послуг. Позивач мотивує позов тим, що внаслідок протиправної поведінки відповідача йому було заподіяно реальних збитків, які виникли внаслідок порушень з боку відповідача та знаходяться у причинному зв`язку із такими порушеннями. Позивач зазначає при цьому, що обставини порушень з боку відповідача, строк невиконання зобов`язань з боку Банку та момент, коли таке зобов`язання було виконано Банком підтверджується та в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України преюдиційно визначається обставинами, встановленими рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року та постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 759/14190/17 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ПроКредит Банк» про захист прав споживача. Позов обґрунтовано, зокрема, нормами п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 22, 611, 1073 ЦК України щодо відшкодування майнової шкоди, завданої споживачу внаслідок недоліків продукції.

Як вбачається із змісту позовної заяви ОСОБА_1 у справі № 759/14068/19 за його позовом до АТ «ПроКредит Банк» про захист прав споживача та рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року, постановленого у цій справі, предметом цього позову є стягнення відповідача на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 14 526 549,58 грн., з яких 255 968,78 грн. - інфляційні нарахування за ч. 2 ст. 625 ЦК України (за період просторочення з вересня 2017 року по червень 2019 року), 74 580,82 грн. - 3% річних від простроченої суми за ч. 2 ст. 625 ЦК України (за період прострочення з 29.08.2017 року по 28.07.2019 року) та 14 196 000,00 грн. - пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (за період з 30.07.2018 року по 28.07.2019 року. Позов та рішення суду обґрунтовані положеннями ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 549 ЦК України щодо стягнення неустойки (пені), ст. 625 ЦК України про відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, хоча обставини правовідносин за двома вказаними справами і є повністю тотожніми (виходять з одних і тих самих порушень з боку Банка), проте предмети позовів / різними. Різним також є правове обгрунтування спорів.

Суд також приймає до уваги ту обставину, що відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

З наведеного вбачається, що підстави позовів та результати у справах № 759/14068/19 та № 759/7587/20(задоволення або відмова у задоволенні позовів) є незалежними, самостійними та не впливають один на другий.

Посилання заявника на ту обставину, що рішення по справі № 759/14068/19 буде мати преюдиційне значення для справи № 759/7587/20 щодо визначення строку невиконання зобов`язань з боку Банку та моменту їх виконання Банком, не заслуговують на увагу, оскільки в обох справах позивач ОСОБА_1 посилається на преюдиційність цих обставин, встановлену рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року та постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 759/14190/17.

Твердження представника відповідача стосовно того, що у справі № 759/14068/19 вирішується питання про належність та допустимість доказів, які одночасно є доказами у справі № 759/7587/20 також не можуть бути прийняті до уваги. Належність та допустимість доказів, як і їх достовірність та достатність є предметом оцінки з боку суду у кожній окремій справі, а не визначеними ст. 82 ЦПК України обставинами, що не потребують доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі не містить встановлених процесуальним законом мотивів на обгрунтування висновку про неможливість суду самостійно встановити та оцінити коло обставин, які входять до предмету доказування та судового розгляду у даній справі.

Із заявленого клопотання та наданих заявником в підготовчому засіданні обґрунтувань суд не встановив необхідних умов для зупинення провадження у справі, які передбачені ч. 1 ст. 251 ЦПК України. При цьому сторонами надано суду визначені процесуальним законом заяви по суті справи (відзив, відповідь на відзив), а наявних у матеріалах справи доказів достатньо для повної, всебічної та об`єктивної оцінки обставин справи, які є предметом судового розгляду.

Отже, суд приходить до висновку, що визначені законом підстави для зупинення провадження відсутні, а відтак клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 185, 197, 251, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні клопотання представника АТ «ПроКредит Банк» - адвоката Цвєткової К.В. про зупинення провадження у справі № 759/7587/20 - відмовити.

У відповідності до вимог ст. 353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Л.М. Шум