ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року м. Чернівці

справа № 725/3818/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Перепелюк І.Б., Литвинюк І.М.

секретар Скрипка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2020 року, (головуючий у 1-й інстанції Кодрян Л.І.),

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, який 28 січня 2020 року було подано в новій редакції.

У вересні 2019 року ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 січня 2020 року, зустрічний позов ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі в редакції зміненої позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем уклала шлюб 24 квітня 2015 року. Від спільного подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 .

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.09.2018 року шлюб між ними було розірвано.

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/498/20

За період шлюбу ними за спільні кошти подружжя було придбано наступне майно: земельну ділянку, площею 0,0607 га, що розташована в садівничому товаристві « АДРЕСА_1 » по АДРЕСА_2 , кадастровий номер 0:15:003:0129; садовий будинок з належними до нього спорудами, загальною площею 78,5 кв.м., що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 0:15:003:0129.

Також, за час шлюбу подружжям придбано транспортний засіб марки «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 , який було зареєстровано на ім`я позивача, але завжди перебував у користуванні ОСОБА_2 .

Окрім того, ОСОБА_1 зазначила, що у період шлюбу ними за спільні грошові кошти було проведено ремонтні роботи у двох квартирах, право власності на які ОСОБА_2 набув до укладення шлюбу. На здійснення ремонтних робіт та покращень у вказаних квартирах ними було витрачено кошти у сумі 15000 доларів США, що, на думку позивача, необхідно враховувати при розподілі майна подружжя.

У добровільному поряду розподілити спільне майно подружжя відповідач відмовляється.

Просила розподілити спільне майно подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0607 га, із цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована в садівничому товаристві « АДРЕСА_1 » по АДРЕСА_2 № АДРЕСА_2 , кадастровий номер 0:15:003:0129 та право власності на Ѕ частину садового будинку з належними до нього спорудами, загальною площею 78,5 кв.м., що розташований на вказаній земельній ділянці.

Визнати автомобіль марки «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя та розділити спільне майно подружжя, визнавши за ОСОБА_2 право власності на вказаний легковий автомобіль та сплати відповідачем ОСОБА_2 їй ОСОБА_1 компенсації за частку автомобіля, який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у розмірі вартості Ѕ частки зазначеного автомобіля, що становить 39500 гривень.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 виклав аналогічні обставини щодо перебування у шлюбі із ОСОБА_1 та придбаного ними у період шлюбу майна. Однак, не підтвердив обставин щодо проведення ремонтних робіт та покращень у належних йому на праві власності двох квартирах за рахунок коштів подружжя на суму 15000 доларів США.

Просив визнати спільною сумісною власністю подружжя майно: земельну ділянку, площею 0,0607 га, із цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована в садівничому товаристві « АДРЕСА_1 » по АДРЕСА_2 № АДРЕСА_2 , кадастровий номер 0:15:003:0129; садовий будинок з належними до нього спорудами, загальною площею 78,5 кв.м., що розташований на вказаній земельній ділянці; легковий автомобіль, сірого кольору, марки «DAEWOOLANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 , та поділити це майно, наступним чином: визнати за ним право власності на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,0607 га, що розташована в садівничому товаристві « АДРЕСА_1 » по АДРЕСА_2 ділянка № НОМЕР_2 , кадастровий номер 0:15:003:0129; Ѕ садового будинку з належними до нього спорудами, загальною площею 78,5 кв.м., розташованого на спірній земельній ділянці; Ѕ легкового автомобіля, сірого кольору, марки «DAEWOOLANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Право спільної сумісної власності на зазначене майно просив припинити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнити частково, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя набуте під час шлюбу майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,0607 га, із цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована в садівничому товаристві « АДРЕСА_1 » по АДРЕСА_2 № АДРЕСА_2 , кадастровий номер 0:15:003:0129; садовий будинок з належними до нього спорудами, загальною площею 78,5 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2 та розташований на земельній ділянці кадастровий номер 0:15:003:0129; транспортний засіб марки «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 . Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право приватної власності на: Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,0607 га, із цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована в садівничому товаристві « АДРЕСА_1 » по АДРЕСА_2 № НОМЕР_2 , кадастровий номер 0:15:003:0129; Ѕ частку садового будинку з належними до нього спорудами, загальною площею 78,5 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2 та розташований на земельній ділянці кадастровий номер 0:15:003:0129; Ѕ частку у праві власності на транспортний засіб марки «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 . Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинено.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає його в частині відмови у поділі грошових кошів на покращення житлової площі квартир, та відмови у виплаті грошової компенсації за Ѕ частку вартості автомобіля, незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норми матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про визнання за сторонами права власності на Ѕ частку спірного автомобіля, оскільки вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч.4,5,ст.71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації, а така згода у позивача присутня.

Звертаючись до суду з позовом позивач має на меті позбутися належної їй частки автомобіля шляхом спонукання відповідача до виплати грошової компенсації за її частку у майні, тому застосування до спірних правовідносин положень ст.365 ЦК України є помилковим. У зазначених правовідносинах майно підлягає поділу із застосуванням ст.364 ЦК України, с.71 СК України шляхом стягнення частки у спільному майні подружжя через неможливість його поділу.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2020 року в частині поділу майна грошових коштів на покращення житлової площі у квартирах в розмірі 15000 доларів США, та легкового автомобіля марки «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 . В цій частині ухвалити нове рішення, яким в порядку поділу майна подружжя легкового автомобіля марки «DAEWOO LANOS» д. н. НОМЕР_1 виділити ОСОБА_2 .. Сягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу майна грошову компенсацію за Ѕ частину автомобіля в сумі 39500 гривень, та припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль. Вирішити питання судових витрат. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошової компенсації за частку автомобіля, який є об`єктом спільної сумісної власності, суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги можуть бути вирішені на підставі статті 365 ЦК України лише за умови попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, проте позивачем за первісним позовом кошти внесені не були, у зв`язку з чим казана вимога є необґрунтованою.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у часині другій статі 372 ЦК України

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

Правовідносини, в яких позивач просить припинити право власності на свою частку в спільному майні з отриманням грошової компенсації на свою користь, регулюються також положенням частини другої статті 364 ЦК України, яка передбачає, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 погоджувалася на грошову компенсацію вартості своєї частки автомобіля, і як наслідок припинення її права власності на спірне майно, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні цієї вимоги, оскільки в даному випадку внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми не має місця, так як позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не просила присудити грошову компенсацію за автомобіль другому з подружжя ОСОБА_2 , а просить залишити транспортний засіб у користуванні відповідача, за первісним позовом, та погоджується на грошову компенсацію вартості частки, замість визнання ідеальних часток за собою.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки від 08.01.2020 року, ринкова вартість спірного автомобіля марки «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , зареєстрований 12.05.2016 року згідно договору купівлі-продажу №2329/487341/2016 від 12.05.2016 року, становить без включення ПДВ 79 000 гривень (а.с.124).

Як вбачається з матеріалів справи спірний автомобіль знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ним не користується і дає свою згоду на отримання грошової компенсації, тому колегія суддів приходить до висновку про виділення спірного автомобіля ОСОБА_2 зі стягненням з нього на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за Ѕ частину спірного автомобіля на суму 39 500 гривень.

Таким чином доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Разом з тим в апеляційній скарзі містяться вимоги про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в поділі майна грошових коштів на покращення житлової площі у квартирах в розмірі 15000 доларів США, однак жодних доводів чи аргументів на спростування такого висновку суду апелянтом не надано, тому вказані вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення.

З урахуванням викладених обставин справи та вимог закону апеляційний суд визначивши характер спірних правовідносин, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині поділу транспортного засобу марки «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 , та відмови у виплаті ОСОБА_1 компенсації за Ѕ частку вартості автомобіля підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення, із задоволенням цих позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на відповідача.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, тому із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1950 гривень витрат пов`язаних зі сплати судового збору, за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2020 року в частині поділу транспортного засобу марки «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 , та відмови у виплаті ОСОБА_1 компенсації за Ѕ частку вартості автомобіля, скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити частково.

Визнати автомобіль марки «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , зареєстрований 12.05.2016 року згідно договору купівлі-продажу №2329/487341/2016 від 12.05.2016 року, спільним майном подружжя.

В порядку поділу майна подружжя, виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль марки «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , зареєстрований 12.05.2016 року згідно договору купівлі-продажу №2329/487341/2016 від 12.05.2016 року.

В порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок поділу майна грошову компенсацію на Ѕ частину вартості автомобіля марки «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , зареєстрований 12.05.2016 року згідно договору купівлі-продажу №2329/487341/2016 від 12.05.2016 року в розмірі 39 500 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот )гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 1950 гривень.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 червня 2020 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.Б. Перепелюк

І.М. Литвинюк