Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/39/20
Провадження № 2-о/670/5/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Волкової О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Говорівська сільська рада Віньковецького району Хмельницької області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, у якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала із ОСОБА_3 однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини з листопада 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги заявник мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , та після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Говорівської сільської ради.

ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом із чоловіком ОСОБА_4 . У подружжя не було дітей, а спадкодавиця доводилась ОСОБА_1 родичкою, тому ОСОБА_4 12.07.2010 року склав на неї заповіт на все своє майно. У зв`язку із станом здоров`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в листопаді 2013 році переїхати жити до ОСОБА_1 , де фактично проживали разом із нею за адресою АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, а його дружина ОСОБА_3 продовжувала жити та вела спільне господарство із ОСОБА_1 аж до смерті останньої, та похоронила її.

Оскільки у ОСОБА_3 відсутні спадкоємці 1-3 черг, заявник відповідно до ст. 1264 ЦК України, має право на спадкування за законом у четверту чергу, та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Однак при зверненні до приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області Кухарської Л.А. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що факт сумісного проживання спадкоємців із спадкодавцем підтверджується рішенням суду.

Виниклу проблему в інший спосіб, окрім як через суд, вирішити не можливо.

Ухвалою суду від 24.01.2020 року у справі відкрито провадження.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали повністю.

Так, ОСОБА_1 суду пояснила, що ОСОБА_3 доводилась їй тіткою, та у 2013 року разом із чоловіком ОСОБА_4 переїхала до неї у м. Дніпропетровськ на постійне місце проживання, оскільки через похилий вік та незадовільний стан здоров`я вони потребували догляду. З того часу і до смерті дядька та тітки вони проживали однією сім`єю.

Представник заінтересованої особи, Говорівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова А.Довгань надав суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що заяву належить задовольнити.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Сурсько-Клевцеве Дніпровського району Дніпропетровської області померла ОСОБА_3 , і після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки площею 1,67 га, 1,96 га, 0,10 га, 0,10 га на території Говорівської сільської ради.

За життя померла була зареєстрована в АДРЕСА_1 , однак з 2013 року по день смерті -- ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації проживала у ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 .

Заявник є спадкоємцем померлої за законом четвертої черги.

19.11.2019 року за заявою ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа № 195-2019.

Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 01.07.2019 року; копією паспорта заявника; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 019891 від 21.11.2007 року; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 019889 від 21.11.2007 року; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 006903 від 21.11.2007 року; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 006900 від 21.11.2007 року; довідкою Говорівської сільської ради № 514 від 18.11.2019 року; довідкою Говорівської сільської ради № 524 від 26.11.2019 року; матеріалами спадкової справи № 195-2019 наданої на запит суду.

Факт постійного проживання однією сім`єю заявника спільно із ОСОБА_3 за період з листопада 2013 року і до дня її смерті підтвердили у суді свідки ОСОБА_5 , чоловік заявниці, та ОСОБА_6 .

Зокрема, свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона постійно мешкає у с. Говори та покійна ОСОБА_3 була її сусідкою. У 2013 році ОСОБА_3 разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 переїхали до племінниці ОСОБА_7 у м. Дніпропетровськ, а ОСОБА_6 після цього їздила до них кілька разів у гості. Своїх дітей у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не було, тому їх до смерті доглядала та похоронила племінниця ОСОБА_1 , тобто заявниця.

Крім того, згідно акта, складеного депутатом Говорівської сільської ради Тютюнник В.С. за участю свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , яка була зареєстрована в АДРЕСА_1 , з 2013 року постійно не проживала за місцем реєстрації, так як проживала у племінниці ОСОБА_1 в м. Дніпро.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05. 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України.

За положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Встановлення факту постійного проживання однією сім`єю понад п`ять років заявнику необхідно для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, оскільки реалізувати своє право на оформлення спадщини вона не може через відсутність документа, котрий свідчить про факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Проаналізувавши досліджені докази, суд вважає, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження вимог про визнання факту її постійного проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, оскільки з урахуванням віку останньої вона потребувала догляду та допомоги, у зв`язку з цим вона і проживала разом із заявником.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, ст. ст. 76-81, ст. 258, ст. 259, ст. 264, ст. 265, ст. 268, ст. 293, ст. 315, ст. 319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з листопада 2013 року по день смерті ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 27.02.2020 року.

Суддя О.М. Волкова