Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 рік м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Гончаровій К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом і просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 8737,08 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/802/64, виданого 17 лютого 2012 року Василівським районним судом Запорізької області відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином повноліття, почавши стягнення з 01.12.2011 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, відповідач рішення суду щодо сплати коштів на утримання дитини не виконує належним чином, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.06.2019 р. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/802/64, виданого Василівським районним судом Запорізької області 17.02.2012 р. про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 та до досягнення дитиною повноліття, розмір несплачених аліментів складає 8737,08 грн.

Дана заборгованість виникла з серпня 2017 року та зростала внаслідок сплати аліментів не у повному розмірі.

В судовому засіданні 18.11.2019 року та 27.11.2019 р. позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 та має спільного з ним сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Василівського районного суду від 13.01.2012 року на її користь з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. Однак, ОСОБА_2 не виконує рішення суду, щомісячно не перераховує кошти на утримання сина, не працює, іншої матеріальної допомоги не надає, тому за період з серпня 2017 року по травень 2019

року включно виникла заборгованість по аліментам, тому, вона має право, як одержувач аліментів на стягнення неустойки (пені) за кожен день прострочення за вказаний період у сумі 8737 грн. 08 коп.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні 18.11.2019 р. і 27.11.2019 р. позов не визнав, суду пояснив, що рішенням Василівського районного суду від 24.05.2018 р. з нього за позовом ОСОБА_1 було стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2017 року по 19.12.2017 року в сумі 5658 грн. 56 коп., яку він повністю виплатив. У заяві ОСОБА_1 знову вдруге вказує, що заборгованість по аліментам в нього утворилась з серпня 2017 року. Крім того, зазначив, що з липня 2018 року по липень 2019 року він перебував на обліку як безробітний у Василівському центрі зайнятості та отримував грошову допомогу, повідомляв, що він є платником аліментів, але чомусь аліменти з суми його грошової допомоги не відраховувались, тому він сам перераховував аліменти за 2018 рік: у травні 2000 грн., червні 2000 грн., липні 4000 грн., серпні 2000 грн., листопаді 3000 грн.; за 2019 рік: у січні 1000 грн., лютому 1000 грн., березні 1000 грн. Крім того, Василівським центром зайнятості з нього було утримано в 2019 р. аліменти: у березні 1922 грн. 28 коп., у квітні 1715 грн. 48 коп. В червні 2019 р. він перерахував позивачці аліменти 10750 грн. 58 коп., у липні 1020 грн., в серпні 2019 р. 1040 грн. Він декілька разів звертався до виконавчої служби з приводу заборгованості по аліментам і згідно з розрахунком державного виконавця, на день звернення із заявою позивачки до суду (липень 2019 року) та на листопад 2019 року заборгованості немає. За таких обставин, не погоджується з розрахунком пені, просить позивачці відмовити у задоволенні позову, так як не ухиляється від сплати аліментів на утримання сина.

Представник третьої особи Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, надав лист з проханням вирішити питання по суті справи на розсуд суду (а/с 28).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного:

Так, судом встановлено, що на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 13 січня 2012 року був виданий виконавчий лист 2/802/63/2012, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини з усіх видів свого заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 01 грудня 2011 року.

Виконавчий лист № 2/802/64 від 17 лютого 2012 року, що видав Василівський районний суд Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Василівка Запорізької області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття, почавши стягнення з 01 грудня 2011 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за яким боржником визначено ОСОБА_2 , надійшов у провадження державного виконавця 22 лютого 2012 року із внесенням до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за № 31374145.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого Василівським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ 30.10.2019 р. за період з серпня 2017 року по 31 жовтня 2019 року заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_2 відсутня та переплата становить 51 грн. 97 коп. (а/с 28-31).

Як вбачається з копії трудової книжки, дійсно з 31.07.2018 року по 13.06.2019 р. ОСОБА_2 перебував на обліку у Василівському районному центрі зайнятості та йому в цей період виплачувалась допомога по безробіттю, що підтверджується довідкою із центра зайнятості, однак, аліменти були утримані тільки у березні 2019 року (1922,28 грн.) і квітні 2019 року (1715,48 грн.) а/с 48.

Із розрахунку державного виконавця вбачається, що відповідач ОСОБА_2 сплатив позивачці ОСОБА_1 заборгованість по аліментам за березень, квітень, вересень, жовтень, грудень 2018 року та березень 2019 року, тому станом на 31.10.2019 р. не має заборгованості, як і не мав заборгованості на момент подачі позову в суд (липень 2019 року).

Окрім того, раніше, рішенням Василівського районного суду від 24.05.2018 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2017 р. по 19.12.2017 р. у сумі 5658 грн. 56 коп., тому, суд виключає цей період, оскільки у позовній заяві позивачка посилається на нього.

Отже, матеріалами справи та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів встановлено, що за період з січня 2018 року по 31.10.2019 року, та станом на 31.01.2020 р. заборгованість по несплаченим ОСОБА_2 аліментам - відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, враховуючи викладене та фактичні обставини по справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки за прострочення сплати аліментів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 196 СК України, ст. ст. 11-13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова