РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2020 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі Яковець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 14.11.2018 року звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики в сумі 115838,40 грн. та 97883,45 грн. неустойки. Свої вимоги обґрунтував тим, що 12.12.2017 року між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики №12/12/17-3, предметом якого було передання у власність ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 114512,73 грн., що за курсом НБУ на день укладення договору становило 4220 доларів США. 16.08.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до Договору позики, відповідно до якої було визначено, що позивач передає відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 115838,40 грн., що є еквівалентом 4220 доларів США, чим сума позичених коштів була збільшена. Відповідачем 12.12.2017 року була надана розписка, написана та підписана ним власноручно. Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за договором позики була передача в заставу рухомого майна, а саме: автомобіля марки "RENAULT", модель "LOGAN", 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір бежевий, тип загальний легковий седан В, та належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 05.12.2017 року ТСЦ 8041. У квітні 2018 року відповідач потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, чим спричинив значні пошкодження транспортного засобу, в результаті чого його оціночна вартість зменшилась, а вартість предмету застави перестала прокривати суму позики, наданої відповідачу на підставі договору позики. 30.01.2019 року позивачем була направлена вимога щодо заміни предмету застави, відповідь на яку відповідачем не була надана. В теперішній час ОСОБА_2 , незважаючи на неодноразові нагадування з боку позивача, взяті на себе зобов`язання не виконав та борг не повернув (а.с.2-5).

Ухвалами Деснянського районного суду м.Києва від 11.03.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження, а також відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 27.05.2019 року направлено дану цивільну справу за підсудністю до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 30.07.2019 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 21.08.2019 року відкладено підготовче засідання із проведенням його в режимі в режимі відеоконференції із Шевченківським районним судом м.Києва з викликом до нього позивача та його представника за клопотанням сторони позивача, а також викликом відповідача ОСОБА_2 через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України".

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 12.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в режимі відеоконференції з Шевченківським районним судом м.Києва, та викликом відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України".

В судове засідання позивач ОСОБА_1 завикликом не з`явився. Представник позивача адвокат Макаревич О.В. подала до суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, просив розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 викликався шляхом оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", однак в судове засідання не з`явився, причин власної неявки не повідомив, відзиву на позов, заяв та клопотань до суду не представив.

Відтак за вказаних обставин неявка сторін не перешкоджає розгляду справи .

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши обгрунтування позовної заяви та матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до представленого позивачем обґрунтованого розрахунку, оспорювана сума боргу складає 115838,40 грн; сума пені, передбаченої у договорі, ставка якої зменшена самостійно позивачем з 1% до 0,5%, за період прострочення грошового зобов`язання з 13.09.2018 року до 28.02.2019 року (169 днів) становить 97883,45 грн (а.с.6).

З копії договору позики від 12.12.2017 року №12/12/17-3 вбачається, що сторони ОСОБА_3 , який діяв від імені позикодавця ОСОБА_1 , та позичальник ОСОБА_2 уклали даний договір про те, що позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 114512,73 грн, що за курсом НБУ на день укладення договору становить еквівалент 4220 доларів США. Позичальник зобоа`язаний повернути позикодавцеві вказану суму позики до 12.01.2018 року включно. У разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; за несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує позикодавцю неустойку в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення. Забезпеченням виконання позичальником зобов`язання за даним договором є передача в заставу рухомого майна: автомобілем марки "RENAULT", модель "LOGAN", 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір бежевий, тип загальний легковий седан В, та належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 05.12.2017 року ТСЦ 8041 (а.с.7-9).

Зі змісту розписки від 12.12.2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_3 , який діяв від імені позивача ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 114512,73 грн згідно договору позики №12/12/17-3, які зобов`язався повернути останньому в строк до 12.01.2018 року, а згідно додаткової угоди від 16.08.2018 року до вказаного договору позики строк дії даної розписки продовжено до 12.09.2018 року (а.с.10).

Віповідно до копії додаткової угоди від 16.08.2018 року до договору позики від 12.12.2018 року №12/12/17-3 визначено погодження сторонами, що позивачем передано відповідачу у власність в якості позики грошові кошти в розмірі 115838,40 грн, що є еквівалентом 4220 доларів США. Вказану суму позики відповідач зобов`язався повернути позивачеві в строк до 12.09.2018 року включно (а.с.11-12).

Відповідно до договору застави транспортного засобу від 12.12.2017 року предметом застави за цим правочином є рухоме майно заставодавця, а саме: автомобіль марки "RENAULT", модель "LOGAN", 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір бежевий, тип загальний легковий седан В, який оцінений сторонами в сумі 217085,76 грн, що на дату укладення договору застави складає 8000 доларів США (а.с.13-16).

З копії нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 від 30.01.2019 року вбачається, що позивач звертався з даною заявою до відповідача цінним листом з метою заміни предмету застави, на автомобіль марки "HONDA", моделі "ACCORD", оскільки транспортний засіб марки "RENAULT", модель "LOGAN" був пошкоджений внаслідок дорожньо- транспортної пригоди (а.с.17,18-19).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному, ніким із сторін не оспорюються та містять відомості щодо заявлених позовних вимог.

У відповідності до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до вимог ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом

Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

У відповідності до положень ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до положень ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до змісту ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Аналіз наведених норм законодавства та умов укладених сторонами правочинів дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики позивач, як позикодавець, вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу, а також неустойки у виді пені за порушення останнім власного зобов`язання із своєчасного повернення суми позики, оскільки сплата пені погоджена сторонами за умовами договору позики.

Так, позивач підставою своїх позовних вимог вказав обставини того, що його права позикодавця були порушені невиконанням відповідачем особистих зобов`язань за договором позики від 12.12.2017 року №12/12/17-3, укладеного в письмовій формі з викладенням його умов, а також написання розписки від 12.12.2017 року, та додатковою угодою від 16.08.2018 року до договору позики №12/12/17-3.

Таким чином, в судовому засіданні на підставі представлених позивачем доказів, які не спростовано у встановленому порядку стороною відповідача, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 прострочив власний обов`язок щодо повернення позивачу ОСОБА_1 отриманих за договором позики від 12.12.2017 року №12/12/17-3 та додатковою угодою від 16.08.2018 року до договору позики №12/12/17-3 коштів загалом в розмірі 115838,40 грн неповернутої своєчасно суми позики та 97883,45 грн пені, нарахованої за невиконання зобов`язання, сукупна сума боргу 213721,85 грн щодо яких виникла з вини позичальника, так як заявлені до стягнення суми не суперечить вимогам закону та узгоджується з умовами договору позики згідно письмової розписки та додаткової угоди до договору позики. Ці обставини не спростовані безпосередньо відповідачем ні в який спосіб за непредставлення ним належних та допустимих доказів повного чи часткового розрахунку із позивачем за вказаними правочинами, або щодо внесення відповідних коштів на депозит нотаріуса, тобто всупереч власного обов`язку не доведено відсутність вини особи, яка не виконала зобов`язання, а також не пдтверджено недостатній особистий майновий стан щодо заявленого розміру неустойки, тому оспорювані суми позики та пені підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в межах заявлених позовних вимог.

Отже, надавши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем та його представником у позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про підстави задоволення позовних вимог повністю.

Пропорційно задоволеним позовним вимогам у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 2137,22 грн (а.с.1).

Враховуючи викладене, керуючись ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 28, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.192, 509, 525, 530, 533, 546, 549, 599, 611, 625-627, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешканця с.Кацмазів Жмеринського району Вінницької області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , мешканця АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором позики від 12.12.2017 року №12/12/17-3 та додатковою угодою від 16.08.2018 року договором позики від 12.12.2017 року №12/12/17-3 станом на 01.03.2019 року в загальній сумі 213721 (двісті тринадцять тисяч сімсот двадцять одна) гривня 85 копійок, а також судові витрати в сумі 2137 (дві тисячі сто тридцять сім) гривень 22 копійки.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.