Справа № 487/7505/18
Провадження № 2/487/1017/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Притуляк І.О.,

за участю: - секретаря судового засідання Янковець Г.А.,

представника відповідача Куценко Ю.О.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків від інфляції, трьох відсотків річних, упущеної вигоди та моральної шкоди в зв`язку з невиконанням рішень суду, -

ВСТАНОВИВ

09.11.2018 року, ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення збитків від інфляції, не отриманого доходу, 3% річних від простроченої суми заборгованості та моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2014 року з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнуто 81500 грн., окрім того рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2016 року з ОСОБА_2 на її користь було стягнуто збитки від інфляції та 3% річних у розмірі 28425,39 грн.

Дані рішення набрали законної сили, однак відповідачкою не виконані, в зв`язку з чим у ОСОБА_2 виник обов`язок по сплаті збитків від інфляції, не отриманого доходу та 3% річних від простроченої суми заборгованості на загальну суму 133293,96 грн. Окрім того просила стягнути на її користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 286 056 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки від інфляції в сумі 46713,52 грн. та три проценти річних в сумі 9893,25 грн. В задоволені вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення не отриманого доходу та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Окрім того, стягнуто з ОСОБА_2 - 573,16 грн. судового збору в дохід держави.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2019 року, заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2019 року скасовано та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

07.10.2019 року представник відповідача Куценко Ю.О. надав до суду відзив, яким просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивачем невірно визначено період за який підтягають стягненню інфляційні витрати та 3% річних. Так, з врахуванням рішень суду за якими вже здійснювалися такі стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , період за який не стягувалися інфляційні витрати та 3% річних охоплює травень 2016 року жовтень 2018 року. За такого, за даний період за розрахунком сторони відповідача інфляційні витрати складають 33145,64 грн., а три відсотки річних становлять 8145,27 грн. Однак, з огляду на положення ч. 1 ст. 1282 ЦК України, у задоволені позову просив відмовити, враховуючи, що з ОСОБА_2 як спадкоємця боржника, на користь ОСОБА_1 уже стягнуто суму, яка перевищує вартість спадкового майна, що відповідно до висновку спеціаліста становить 126389 грн. Крім того, зазначив, що позивачем не реалізовано можливість звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на спадкове майно.

В задоволені вимог про відшкодування моральної шкоди та упущеної вигоди просив відмовити за необґрунтованістю.

Позивач в призначене судове засідання не з`явилася повторно, про час та дату судового засідання повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик до суду та розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Заводського районного суду м. Миколаєва https://zv.mk.court.gov.ua/sud1412/. Про причини неявки суд не повідомила.

При попередньому розгляді справи, у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні заявлених позовних вимог просив відмовити з огляду на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, приходить до наступного.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 в межах вартості спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 80 000 грн., а також 1 500 грн. судових витрат, пов`язаних із проведенням експертизи та на користь держави 1200,00 грн судового збору.

Оскільки ОСОБА_2 вказане судове рішення не виконувала, рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 18 березня 2015 року з останньої на користь ОСОБА_1 було стягнуто збитки від інфляції в сумі 25 273 грн. 01 коп. та три проценти річних в сумі 2 200 грн. (за період з 05 квітня 2014 року по 01 березня 2015 року).

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року дане рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 трьох процентів річних та стягнуто з відповідача на користь позивача три проценти річних у сумі 2169 грн. 86 коп. (за період з 05 квітня 2014 року по 01 березня 2015 року).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2016 року по справі №487/3065/15-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто збитки від інфляції в сумі 27802 грн. 96 коп. та три проценти річних в сумі 622 грн. 43 коп. за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання по поверненню позивачу 80 000 грн. та не сплату збитків від інфляції і трьох процентів річних, визначених рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 18 березня 2015 року. (за період квітень -травень 2015 року).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2016 року по справі №487/6511/15-ц, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки від інфляції у сумі 11 454 грн. 08 коп. та три проценти річних у сумі 2718 грн. 16 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати. (за період з червня 2015 року по квітень 2016 року включно).

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з зазначеним позовом, присуджені судом кошти на підставі рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 4 квітня 2014 року та рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 січня 2016 року позивачу сплачено не було (вказане представником відповідача не спростовано), таким чином рішення судів виконано ОСОБА_2 не були.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

З врахуванням зазначених обставин та норм матеріального права, суд приходить до висновку про те, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню збитки від інфляції за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання по поверненню позивачу 80000,00 грн. за рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 4 квітня 2014 року за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року у розмірі 24456,00 грн.. ( 80000,00 грн. х коефіцієнт за період 1,3057 (100,1% х 99,8% х 99,9% х 99,7% х 101,8% х 102,8% х 101,8% х 100,9% х 101,1% х 101% х 101,8% х 100,9% х 101,3% х 101,6% х 100,2 % х 99,9% х 102% х 101,2% х 100,9% х 101% х 101,5% х 100,9% х 101,1% х 100,8% х 100% х 100% х 99,3% х 100% х 101,9% х 101,7% = 104456 грн. 80000,00 грн. = 24456,00 грн. )

За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2016 року, яке набрало законної сили 7 лютого 2016 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27 802 грн. 96 коп. збитків від інфляції та 622 грн. 43 коп. коп. три проценти річних, а всього 28 425 грн. 39 коп., з відповідача на корить позивача підлягають стягненню збитки від інфляції за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року у розмірі 8689,64 грн. (28425,39 грн. х коефіцієнт за період 1,3057 (100,1% х 99,8% х 99,9% х 99,7% х 101,8% х 102,8% х 101,8% х 100,9% х 101,1% х 101% х 101,8% х 100,9% х 101,3% х 101,6% х 100,2 % х 99,9% х 102% х 101,2% х 100,9% х 101% х 101,5% х 100,9% х 101,1% х 100,8% х 100% х 100% х 99,3% х 100% х 101,9% х 101,7%) = 37115,03 грн. - 28425,39 грн. = 8689,64 грн.).

За такого загальна суму збитків від інфляції, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року складає 33145,64 грн.

При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначено виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Розмір трьох процентів річних за рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 4 квітня 2014 року з період з травня 2016 року по жовтень 2018 становить 6009,86 грн., який вираховується за формулою (80 000 грн. х 3% х 914 днів): 365).

Розмір трьох процентів за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2016 року за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року становить 2135,41 грн. (28425,39 грн. х 3% х 914 днів): 365)

За такого, загальна сума трьох процентів річних, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з травня 2016 року по жовтень 2018 складає 8145,27 грн.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на положення ч. 1 ст. 1282 ЦК України, як на підставу для відмови у позові, з огляду на те, що рішенням Апеляційного суду від 04.04.2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в межах вартості спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 80000,00 грн., що свідчить про дотримання судом положень про відповідальність спадкоємця перед кредитором спадкодавця в межах вартості спадкового майна. Стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних пов`язано з правовідносинами, які регулюються ст.. 625 ЦК України та обумовленні не виканням відповідачем рішень суду.

Щодо стягнення з відповідача коштів пов`язаних з не отриманим доходом та моральною шкодою в зв`язку з невиконанням рішення, суд виходить з наступного.

Так, загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, належним чином дослідивши та надавши оцінку поданим ОСОБА_1 доказам, врахувавши наведені вище норми права, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Заявляючи вимогу про відшкодування майнової шкоди, позивач посилалася на те, що внаслідок незаконних дій відповідача, їй завдано майнові збитки, оскільки вона була позбавлена можливості покласти невиплачені грошові кошти на депозитний рахунок у банку, що по своїй суті є вимогою про відшкодування упущеної вигоди.

Упущена вигода - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (пункт 2 частини другої статті 22 ЦК України).

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Необхідно довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, наслідком такої протиправної поведінки.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У виді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Враховуючи наведене, сума збитків, яку просила стягнути позивач на відшкодування майнової шкоди, обґрунтовується умовними припущеннями про можливість отримання нею доходу.

Позивачем не надано суду доказів реальної можливості одержання доходу у разі сплати відповідачем суми боргу, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача упущеної вигоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 419,35 грн. (41290,91 грн. - сума задоволених вимог х 100% : 133293,96 сума заявлених вимог = 31 %; 31% х сума заявлених вимог х 1332,94 грн.: 100% = 413,21 грн.).

Керуючись ст.10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки від інфляції в сумі 33145,64 грн. та три проценти річних в сумі 8145,27 грн.

В задоволені вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення не отриманого доходу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 413,21 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 28.02.2020 року.

СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК