печерський районний суд міста києва
Справа № 2-151/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого: судді Соколова О.М.,

при секретарі: Проскурні А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ахметової Ліни Едуардівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , що не зареєстроване у встановленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 до проваження Печерського районного суду м. Києва надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ахметової Ліни Едуардівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , що не зареєстроване у встановленому законом порядку.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження АСВВП № 59506462 з виконання виконавчого листа № 2-151/11 від 23.05.2011 року, виданий Печерський районний суд м. Києва, про стягннення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" заборгованість за кредитним договором № 49.35/326/07-НВС від 16 липня 2007 року у сумі 250353,15 (двісті п`ятдесят тисяч триста п`ятдесят три) долари США 15 центів, що за курсом НБУ станом на 14.09.2010 складає 1 979 842,78 (один мільйон дев`ятсот сімдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок дві гривні) 78 копійок, 1700,00 гривень - витрат на оплату судового збору та 120,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

09.07.2019 року приватним виконавцем Ахметовою Л.Е. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. З відкриттям виконавчого провадження виконавцем направлено запити з метою виявлення майнового стану боржника та 09.07.2019 року винесено постанову про накладення арешту на майно боржника з метою реального виконання вимог виконавчого документа. В ході примусового виконання коштів, майна, достатніх для задоволення вимог стягувача, не виявлено. Однак, у заяві про відкриття виконавчого провадження представником стягувача було вказно що боржнику належить земельна ділянка за кадастровим номером :91:423:0190 на підставі договору іпотеки № 2550 від 16.07.2007, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ). Приватним виконавцем було встановлено, що право власності на земельну ділянку, в установленому законом порядку боржником зареєстровано не було. Боржник ухиляється від виконання своїх цивільно-правових зобов`язань, визнаних судовим рішенням, заборгованість в добровільному порядку не погашає, що є підставою звернення заявника з даним поданням до суду.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, про місце, день і час розгляду подання повідомлявся належним чином, проте через канцелярію суду подав заяву в якій подання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, просив проводити судове засідання у його відсутність.

У судовому засіданні представник боржника не з`явився, про місце, день і час розгляду подання повідомлявся належним чином.

Згідно із ч. 11 ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»)

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ахметової Ліни Едуардівни перебуває виконавче провадження № 59506462 з примусового виконання виконавчого листа № 2-151/11 від 23.05.2011 року, який видав Печерський районний суд м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" заборгованість за кредитним договором № 49.35/326/07-НВС від 16 липня 2007 року у сумі 250353,15 (двісті п`ятдесят тисяч триста п`ятдесят три) долари СІЛА 15 центів, що за курсом НБУ станом на 14.09.2010 складає 1 979 842,78 (один мільйон дев`ятсот сімдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок дві гривні) 78 копійок, 1700,00 гривень - витрат на оплату судового збору та 120,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

08.07.2019 року до приватного виконавця надійшла заява про відкриття виконавчого провадження та повідомлено про наявність у боржника земельної ділянки за кадастровим номером :91:423:0190 на підставі договору іпотеки № 2550 від 16.07.2007, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).

09.07.2019 року приватним виконавцем Ахметовою Л.Е. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Приватним виконавцем після відкриття виконавчого провадження було сформовано електронний запит від 09.07.2019 щодо надання інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за кадастровим номером :91:423:0190 та отримано відомості про те, що дана земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Того ж дня, приватним виконавцем було накладено арешт на вказану ділянку за кадастровим номером :91:423:0190.

Однак, доказів належного направлення та відповідно, отримання боржником постанови про відкриття провадження та накладення арешту на майно, до матеріалів подання долучено не було.

З відкриттям виконавчого провадження виконавцем направлено запити з метою виявлення майнового стану боржника.

Проте, отримано відповіді про відсутність іншого майна та коштів у боржника.

Відповідно до інформаційної довідки № 173198063 від 09.07.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у відповідних реєстрах міститься актуальний запис про державну реєстрацію іпотеки № 5243233, а саме про передачу Боржником - ОСОБА_1 Іпотеко держателю - ПАТ «Дельта Банк» в іпотеку земельної ділянки за кадастровим номером :91:423:0190 на підставі договору іпотеки № 2550 від 16.07.2007.

У подальшому, листом Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 12.09.2019 № 8-26-0.22-4559/2-19 приватного виконавця повідомлено, що згідно переданої інформації Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради(КМДА) до 01.01.213 зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :91:423:0190 на праві приватної власності за ОСОБА_1 документ, що посвідчує право - державний акт від 26.10.2007 № ЯЖ 040719, але згідно даних Державного земельного кадастру, 11.07.2019 до відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :91:423:0190 внесено зміни (виправлено помилку) щодо власників/користувачів зокрема інформація про власника/ користувача відсутня.

Таким чином, інформація про власника земельної ділянки за кадастровим номером :91:423:0190 і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і в Державному земельному кадастрі не значиться, хоча дана земельна продовжує перебувати в іпотеці, а стягувач, який одночасно є Іпотекодержателем, просить звернути на неї стягнення в рахунок погашення заборгованості.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було встановлено, що право власності на зазначену земельну ділянку не було належним чином зареєстроване, та відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права, у відомостях про вище зазначену земельну ділянку відсутній запис про власника майна.

Таким чином, державна реєстрація права власності на вищевказане нерухоме майно, що належить боржнику, не була проведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає не з моменту підписання договору, чи отримання майна в інший спосіб передбачений законодавством, а з моменту державної реєстрації права власності на таке нерухоме майно.

Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Так, відповідно до положень статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Разом з тим, оцінка вартості вказаного нерухомого майна в матеріалах, наданих приватним виконавцем відсутня.

За нормами ч. ч. 4, 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Нормами ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Аналізуючи зміст та підстави подання, а також надані приватним виконавцем копії документів виконавчого провадження, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, - оскільки до вирішення питання про реалізацію нерухомого майна боржника і направлення коштів на погашення заборгованості по виконавчому листу, не проведення оцінки вказаної земельної ділянки із виготовленням технічної документації - звернення приватного виконавця до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, як крайнім заходом, є передчасним, в той час як приватним виконавцем не застосовано відносно боржника всі заходи впливу, передбачені Законом «Про виконавче провадження».

При цьому, судом також враховано, що з наданих приватним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник обізнана про відкрите виконавче провадження, оскільки, приватним виконавцем не надано докази направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно саме рекомендованою поштовою кореспонденцією, тому, відповідно, відсутні докази вручення або неможливості вручення боржнику вказаних постанов виконавця, що взагалі ставить під сумнів подальші дії виконавця за відсутності доказів законодавчо передбаченої обізнаності боржника про відкрите відносно неї виконавче провадження.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подання про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, є необгрунтованим, передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 353, 440 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ахметової Ліни Едуардівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , що не зареєстроване у встановленому законом порядку - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Соколов