Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/186/19

2/330/23/2020

"17" лютого 2020 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Федорець С.В.,

при секретарі Шеліповій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, за наступних обставин.

У період шлюбу позивач з відповідачкою побудували житловий будинок АДРЕСА_3 . З січня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та почали проживати окремо, а 07.08.2017 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано. Так, позивач вказує, що у будинку АДРЕСА_3 він не проживає, проте з 02.07.2017 року у цьому будинку мешкає відповідачка разом з двома неповнолітніми дітьми. У період з 25.05.2017 року по 28.02.2018 року відповідачкою було використано 1906 кубометрів газу на загальну суму 13261,76 грн., а сплачено лише 100 грн. 28.02.2018 року. У зв`язку з цим з позивача, як власника цього домоволодіння наказом Мелітопольського міськрайонного суду від 02.11.2018 року було стягнуто на користь ДП «Газ Мелітополь», ПАТ «Мелітопольгаз» заборгованість у розмірі 13161,76 грн., інфляційні витрати у розмірі 264,47 грн., 3% річних в розмірі 246,42 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 176,20 грн. Крім того, позивач зазначає, що 28.02.2018 року працівниками ПАТ «Мелітопольгаз» було припинено газопостачання житлового будинку АДРЕСА_3 . Проте, відповідачкою було самовільно підключено газопостачання, через що 14.12.2018 року ПАТ «Мелітопольгаз» на позивача, як власника будинку, було складено акт про відключення. За період самовільного підключення відповідачкою було використано 1204 кубометрів газу на суму 10292,90 грн. Вся заборгованість на загальну суму 24141,75 грн. була виписана на позивача як власника будинку і 19.12.2018 року сплачена ним у повному обсязі. Відповідачка у добровільному порядку відшкодувати ці грошові кошти позивачеві не бажає.

На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідачки на його користь витрати, пов`язані з оплатою заборгованості за газопостачання до ПАТ «Мелітопольгаз» у розмірі 24141,75 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. та по оплаті правничої допомоги у розмірі 4000 грн.

У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову у повному обсязі наполягає.

Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнала повністю, надала відзив на позовну заяву, згідно до якого зазначає, що з 05.01.2016 року відповідачка постійно проживає за місцем реєстрації по АДРЕСА_2 . Таким чином, ані споживати газ, ані самовільно відновлювати газопостачання у будинку АДРЕСА_3 вона змоги не мала. Також зазначає, що позивач жодним чином не оскаржував стягнення з нього заборгованості за спожитий газ, а навпаки добровільно сплатив її. Враховуючи наведене, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Крім того, позивачем було надано відповідь на відзив, де він, на підтвердження викладених у позові обставин, посилається також на те, що 14.03.2018 року відповідачка зверталася до ММРЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» із заявою про відновлення електропостачання, де зазначала, що мешкає у будинку АДРЕСА_3 з вересня 2017 року, а також додавала відповідну довідку про склад сім`ї. Також у лютому 2019 року відповідачка зверталася зі скаргою до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, у якій зазначала, що мешкає разом з дітьми у вказаному будинку і 14.12.2018 року була присутня під час відключення газопостачання працівниками ПАТ «Мелітопольгаз». Таким чином, сторона позивача вказує на ці факти як на додаткові докази на підтвердження проживання відповідачки у будинку АДРЕСА_3 .

У запереченні, наданому стороною відповідача, зазначається, що 14.03.2018 року та 14.12.2018 року відповідачка приїздила до будинку АДРЕСА_3 для того, щоб забрати свої та дитячі сезонні речі, які залишалися у цьому будинку. Щодо довідки, долученої відповідачкою до заяви про відновлення електропостачання, то відповідачка пояснила, що відновлення електропостачання було можливим лише за наявності цієї довідки, а світло у будинку необхідно, оскільки, за згодою з позивачем, будинок виставлено на продаж і відсутність в ньому електроенергії може негативно вплинути на технічний стан будинку і потягне неможливість огляду його потенціальними покупцями. Враховуючи наведене, відповідачка продовжує наполягати на тому, що у вказаний позивачем час вона за адресою АДРЕСА_3 не проживала.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, допитавши свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд приходить до наступного.

Так, Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 07.08.2017 року, коли рішенням Мелітопольського міськрайонного суду цей шлюб було розірвано. Проте, шлюбні відносини між сторонами було припинено раніше, з січня 2016 року.

У період шлюбу позивачем та відповідачкою було побудовано житловий будинок АДРЕСА_3 , право власності на будинок зареєстровано за позивачем.

З 02.06.2017 року позивач проживає по АДРЕСА_4 .

Крім того, у період з 17.10.2017 року по 10.01.2018 року та з 14.08.2018 року по 10.11.2018 року позивач виїздив за межі території України.

За період з 25.05.2017 року по 18.12.2018 року у будинку по АДРЕСА_3 була створена заборгованість за спожитий природній газ у розмірі 23454,66 гривень, яка 19.12.2018 року була повністю погашена позивачем.

На підтвердження викладеного позивачем було надано копію свідоцтва про одруження, копію рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 07.08.2017 року, копію свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_3 та копію витягу з реєстру право власності на нерухоме майно, копію технічного паспорту на вказаний будинок, відповідь в.о.директора ДП «Газ Мелітополя» від 18.01.2019 року з додатком роздруківкою інформації про нарахування та сплату за спожитий природній газ за зазначеною адресою, копії квитанцій про сплату заборгованості за газопостачання, а також копії проїздних документів та міграційних карт (а.с. 9 33).

Ці факти сторонами у судовому засіданні не оспорювалися, тому, на підставі вимог статті 82 ЦПК України, суд вважає їх доведеними і такими, що не підлягають доказуванню.

Проте, позивач стверджує, що заборгованість за спожитий природній газ у будинку АДРЕСА_3 була створена саме внаслідок споживання цієї послуги відповідачкою, оскільки з 02.06.2017 року відповідачка продовжувала мешкати за вказаною адресою.

Натомість, відповідачка цей факт заперечує, стверджує, що з 02.06.2017 року переїхала мешкати до належного їй будинку по АДРЕСА_2 .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_4 пояснили, що подружжя ОСОБА_9 знають біля п`яти років. Їм відомо, що після розлучення у 2017 році позивач переїхав жити до батьків На вул АДРЕСА_5 , а відповідачка разом з двома їх неповнолітніми дітьми залишилася проживати у будинку по АДРЕСА_3 , де подружжя раніше мешкало до розлучення. Також пояснили, що діти навчалися у школі у м. Мелітополі і вони дітей неодноразово підвозили додому на вулицю ОСОБА_10 , бачили, як син самостійно їхав до школи в громадському транспорті. Крім того, свідки зазначили, що будинок у смт Кирилівка під час подружнього життя позивачем та відповідачкою сдавався в оренду відпочиваючим, тому на літній період там проживає відповідачка з дітьми. Після закінчення літнього сезону вона поверталася до будинку по АДРЕСА_3 .

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили, що відповідачка з 2016 року стала проживати постійно по АДРЕСА_2 . Дітей відповідачка забирала на вихідні від своєї матері, яка мешкає у м. Мелітополі, а сама відповідачка жила постійно у Кирилівці, відвідувала фітнес, її бачили біля будинку та у магазині.

ОСОБА_7 , допитана у якості свідка у судовому засіданні, пояснила, що відповідачка у Кирилівці проживає приблизно з 2016 року, після розлучення з чоловіком. Діти відповідачки з цього ж часу відвідують Азовську ЗОШ, вона їх неодноразово бачила, коли вони йшли з рюкзаками до шкільного автобусу.

Однак, покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були спростовані у судовому засіданні наданими письмовими доказами.

Так, згідно до наданої довідки директора ліцею №19 Мелітопольської міської ради від 19.09.2019 року (а.с. 114), діти позивача та відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 навчалися у цьому ліцеї по 30.08.2019 року. В особових справах дітей, заявах та інших документах була зазначена контактна домашня адреса АДРЕСА_3 .

Будь-яких пояснень з приводу зазначення цієї адреси як контактної домашньої у документах дітей сторона відповідачки не надавала.

Крім того, згідно до інформаційного листа заступника начальника Мелітопольського МРЕМ від 12.04.2019 року (а.с. 79), 05.03.2018 року за заявою позивача у будинку АДРЕСА_3 було відключено електропостачання. 14.03.2018 року до МРЕМ звернулася відповідачка із заявою про відновлення електропостачання, яку мотивувала тим, що мешкає у вказаному будинку разом з двома неповнолітніми дітьми (а.с. 80). До заяви відповідачка додала довідку про склад сім`ї, яка підтвердила факт проживання її за зазначеною адресою, а також документи на підтвердження її часткового права власності на будинок АДРЕСА_3 (а.с. 81-83). Крім того, відповідачкою було повністю сплачено заборгованість за спожиту електроенергію (а.с. 84).

Посилання відповідачки на те, що із заявою вона звернулася лише тому, що відсутність електропостачання створювало перешкоди для продажу будинку, а надана нею довідка про склад сім`ї не відповідала дійсності, однак без такої довідки їй відмовляли у відновленні електропостачання, суд вважає безпідставними, оскільки жодним чином стороною відповідача підтверджені не були.

Також приймається судом до уваги те, що, згідно до інформаційного листа голови правління ПАТ «Мелітопольгаз», 08.02.2019 року відповідачка зверталася зі скаргою на дії ПАТ «Мелітопольгаз» з приводу відключення газопостачання до будинку АДРЕСА_3 (а.с. 86). Зі скарги, копія якої додана до вказаного листа (а.с. 87), вбачається, що відповідачка зазначала про те, що позивач перешкоджає їй та дітям у користуванні вказаним будинком, хоча вона є співвласником цього майна.

З огляду на вище наведене, критично суд ставиться до письмового доказу сторони відповідача довідки Кирилівської селищної ради від 20.03.2019 року (а.с. 57) про те, що відповідачка з 05.01.2016 року постійно проживає по АДРЕСА_2 , оскільки у самій довідці дійсно зазначено про надання цієї довідки зі слів відповідачки.

Аналізуючи усі досліджені докази у своїй сукупності, суд приходить до висновку про те, що покази сторони позивача свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 повністю взаємоузгоджені та підтверджуються письмовими доказами. Навпаки ж, посилання сторони відповідача та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають протиріччя, не підтверджуються письмовими доказами, наданими для дослідження суду.

Таким чином, факт проживання, а відповідно і споживання комунальних послуг за адресою АДРЕСА_6 відповідачки у період з 02.07.20117 року по 28.02.2018 року знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Розмір заборгованості за спожитий природній газ за вказаною адресою у зазначений період стороною відповідачки не оспорювався та був підтверджений належним чином позивачем. Також не оспорював ся факт сплати позивачем вказаної ним суми на погашення цієї заборгованості 24141,75 гривень.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню і стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сума 24141,75 гривень.

У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задовольняються судом у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Так, позивачем заявлено про судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень.

Судові витрати по сплаті судового збору належним чином підтверджені стороною позивача наданим до матеріалів справи оригіналом квитанції (а.с. 40), тому підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Проте, щодо судових витрат по оплаті правничої допомоги на суму 4000,00 гривень позивачем не було надано судові жодного доказу. Враховуючи наведене, суд вважає, що ці витрати стягненню з відповідачки не підлягають.

На підставі викладеного,керуючисьст. ст. 12, 56, 81, 141, 184, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 366, 368 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані з оплатою заборгованості за газопостачання до ПАТ «Мелітопольгаз», у розмірі 24141 /двадцять чотири тисячі сто сорок одна/ гривня 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 /сімсот шістдесят вісім/ гривень 40 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Запорізького апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення у той же строк з дня отримання копії рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: