Провадження № 2/760/9048/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Букіна О.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Майорова Алла Володимирівна, про визначення права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Майорова Алла Володимирівна, про визначення права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Разом з цим, позивач у позовній заяві просила відстрочити сплату судового збору до розгляду справи по суті, оскільки вона не має особистого річного доходу.

Підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру має бути сплачений судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10 510,00 грн.).

До позовної заяви позивачем додано лише квитанцію про сплату судового збору № 0.0..1 від 26.11.2020 року на суму 840,00 за вимогу немайнового характеру, а також заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за вимогу майнового характеру.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 81 (136) ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, єдиною підставою для звільнення позивача від сплати судового збору є врахування ним майнового стану сторони.

Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України покладається на заінтересовану сторону, тобто в даному випадку на позивача.

Звертаючись з зазначеним клопотанням до суду, позивач надала суду копію довідки з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 17.11.2020 року, відповідно до якої інформація щодо доходів ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року відсутня.

Разом із тим, позивачем не надано доказів відсутності у неї доходів у 2020 році.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, передбачених цією частиною.

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто, підставою для вчинення судом дій, зазначених у ст. 8 цього Закону, є врахування ним майнового стану сторін та лише за наявності умов визначених у ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Однак, позивачем не доведено наявності передбачених чинним законодавством України умов, необхідних для вирішення судом питання про відстрочення сплати судового збору.

Крім того, відповідно до ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Тобто, самі лише обставини, пов`язані з відсутністю коштів, не можуть вважатися підставою відстрочення сплати судового збору, враховуючи, що позивачем не додано належних доказів, які б підтверджували неможливість сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У даному випадку необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено ЦПК України, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду у розумінні п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Невиконання позивачем наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмови у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

Таким чином, будь-яких доказів, як це зазначено вище, які б свідчили про неможливість сплатити судовий збір при зверненні до суду, позивач суду не надала.

Враховуючи викладене вище, підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись ст. 136 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Букіна