АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Чернівці

справа № 718/2068/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - Киселівська сільська рада Кіцманського району Чернівецької області

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Мізюк В.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявник просив встановити факт його проживання у селі Киселів Кіцманського району Чернівецької області в період з липня 1984 року по 22 червня 1988 року та з 21 червня 1990 року по 9 лютого 1995 року.

Заяву мотивує тим, що він протягом тривалого часу без реєстрації проживав на території вказаного села, яке розміщене в зоні гарантованого добровільного відселення.

Встановлення факту проживання у селі Киселів Кіцманського району Чернівецької області протягом вказаного ним в заяві періоду впливатиме на створення умов для отримання заявником пенсії із зменшенням пенсійного віку як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не додано до його заяви відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку з тих підстав, що період проживання заявника у зоні гарантованого добровільного відселення становить не менше 3 років станом на 1 січня 1993 року.

Із поданої ОСОБА_1 заяви вбачається спір про право, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Заявник не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

У своїй заяві ОСОБА_1 лише зазначив про своє право на отримання такої пенсії, для чого і потрібно встановлення факту проживання ним в певний період в певному місці.

Помилковим є висновок суду про те, що вказана справа підсудна окружному адміністративному суду.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, на підставі яких дійшов висновку про наявність у даній справі спору про право та не вказав права яких осіб будуть порушені у зв`язку із розглядом такої заяви.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його проживання у селі Киселів Кіцманського району Чернівецької області в період з липня 1984 року по 22 червня 1988 року та з 21 червня 1990 року по 9 лютого 1995 року.

Встановлення вказаного факту необхідне для отримання ним пенсії із зменшенням пенсійного віку як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.3-4)

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до положень пункту 5 частини 2 статті 293, частини 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого прядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені виключно з метою підтвердження виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати певні юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організації. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб та для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - не мати такого значення.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 127/16547/17

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Таку правову позицію Верховний Суд виклав в постанові від 6 травня 2020 року у справі 381/3359/17.

Постановляючи ухвалу у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право між заявником та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як суб`єктом владних повноважень спору про право на отримання пенсії, який повинен розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.

Однак як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, такий висновок суду першої інстанції належним чином не мотивований.

Як вбачається з матеріалів даної справи, в них не міститься відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

На відсутність такого доказу у справі вказує і сам заявник в своїй апеляційній скарзі, зазначивши, що із такою заявою до вищевказаного державного органу він не звертався.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про наявність спору між заявником та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як суб`єктом владних повноважень про право на отримання пенсії.

Окрім того, під час постановлення оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не було враховано наступне.

Відповідно до частини 3, 4 статті 15 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 162/760/17.

Отже, законом передбачено позасудовий порядок установлення юридичного факту проживання осіб на територіях радіоактивного забруднення.

За таких обставин, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції зобов`язаний був перевірити чи може взагалі заява ОСОБА_1 розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Суд першої інстанції у відповідності до вищевказаних положень закону не перевіряв наявність позасудового порядку встановлення факту, про який просить заявник та можливість розгляду такої заяви в судовому порядку, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки у випадку визнання вказаної заяви такою, що не підлягає судовому розгляду, суд повинен був відмовити у відкритті провадження саме з наведених підстав.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу, яка перешкоджає провадженню у справі, з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України її слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367,368,374,379,381,382ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 листопада 2020 року

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна