Ухвала

26 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 758/6764/19

провадження № 61-3343ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Суліма О. О. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника з вилученням паспортного документа, посилаючись на те, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження № 30287151 за виконавчим листом, що виданий 05 жовтня 2011 року Подільським районним судом м. Києва по справі № 2-6369/10.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року, подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Суліми О. О. задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених рішенням Подільського районного суду м. Києва по справі №2-6396/10.

20 лютого 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми О. О. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

У відкритті касаційного провадження на оскаржувані судові рішенняслід відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи

та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених

у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду

в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову

у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень

у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення

за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладенняштрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Постанова Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року прийнята за результатами здійснення апеляційного перегляду ухвали Подільського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яка віднесена до категорії ухвал, вказаних у пункті 31 частини першої статті 353 ЦПК України, які не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк