УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А.М., за участю секретаря судового засідання Солонської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Крамчанінова ОСОБА_1 Івановича, що діє в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, до державного реєстратора Військово цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області Лясевича Руслана Вікторовича, та ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

29.12.2018р. керівник Маріупольської місцевої прокуратури № 2, який діє в інтересах Маріупольської міської ради Донецької області, звернувся до суду із позовом до державного реєстратора Військово цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області Лясевича Руслана Вікторовича, та ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Військово цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області Лясевича Р.В. від 12.07.2018 року № 42022499, на підставі якого за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, площею 16,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 123. А також, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 16,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 123.

22.03.2019 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Ярового А.В., який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги, до суду надійшло клопотання про закриття провадження у зазначеній справі. Клопотання обґрунтоване тим, що Маріупольською місцевою прокуратурою №2 не надано належних та допустимих доказів наявності майна належного ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , отже не надано доказів порушення права Маріупольської міської ради щодо користування, розпорядження такою земельною ділянкою. Зазначає, що у даній справі мають розглядатись позовні вимоги щодо законності дій державного реєстратора стосовно нерухомого майна, як суб`єкта владних повноважень. Вважає, що в даному випадку відсутній спір про право власності, тобто спір не є приватноправовим, а є публічно-правовим та має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Також, 25.09.2019 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Ярового А.В., до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Клопотання обґрунтоване тим, що позов в інтересах територіальної громади в особі Маріупольської міської ради Донецької області подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності. Прокурором Маріупольської місцевої прокуратури № 2 не надано належних та допустимих доказів про наявність обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Маріупольською міською радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади та у своєму розпорядженні має власний структурний підрозділ, на який покладено функції представництва ради, зокрема, в судах. Сама по собі обставина на звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави (територіальної громади). Зазначає, що у даному випадку відсутні законні підстави для представництва прокурором інтересів держави, що свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності та є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до п.1.ч.1 ст.257 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ярового А.В., у судовому засіданні підтримав заявлені клопотання та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаних клопотань. Зазначив, що Маріупольською місцевою прокуратурою №2 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000069 від 30.07.2018 року за ст.358 ч.1 КК України за фактом підробки фізичними та юридичними особами декларацій про готовність об`єктів до експлуатації, які стали підставами для незаконної реєстрації права на нерухоме майно. За вказаних обставин, факт незаконної державної реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків та зачіпає інтереси Маріупольської міської ради, як власника земельної ділянки, на якій це майно розташоване. У зв`язку із тим, що протягом тривалого часу Маріупольська міська рада не здійснювала захист у досудовому та судовому порядку, завдавалась шкода державі у виді порушення порядку реєстрації нерухомого майна, розпорядження землею територіальної громади міста. Вищезазначені обставини вважає виключним випадком для представництва місцевою прокуратурою інтересів держави.

Представник позивача Кравченко О.О., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечувала проти заявлених клопотань.

Вирішуючи питання підсудності, суд відповідно до принципу диспозитивності (стаття 13 ЦПК України) зазначає, що розгляд цивільних справ проводиться не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб із зазначених ними підстав та в межах заявлених ними вимог.

При цьому, також , необхідно відзначити, що відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналізуючи норми ЦПК України та КАС України, Велика Палата Верховного Суду сформувала правову позицію про те, що під час визначення того, у якому порядку необхідно розглядати конкретний спір, необхідно встановити предмет спору, характер спірних правовідносин та суб`єктний склад учасників справи. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є: 1) наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, як передбачено частиною першою статті 19 ЦПК України ), тобто встановлення змісту позовних вимог, визначення яких належить виключно позивачу; 2) суб`єктний склад такого спору, тобто склад учасників справи та зміст і характер спірних правовідносин.

В даному випадку, заявлені вимоги стосуються спору про право власності на нерухоме майно та оспорюваним реєстраційним діям передує невирішений спір між учасниками про право власності на нерухоме майно, в межах якого можуть бути розв`язані питання, пов`язані з реєстрацією права власності на вищевказане нежиле приміщення.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що за змістом позовних вимог порушується права власності відповідача ОСОБА_2 суд вважає, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, отже клопотання представника ОСОБА_4 про закриття провадження у зазначеній справі слід відмовити.

Вирішуючи клопотання щодо залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1.ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Тлумачення п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції з урахуванням практики ЄСПЛ, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції).

У п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді.

Таким є Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

У ч.3 ст.23 цього Закону передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому в ч.4 цієї статті.

Тлумачення ч.3 ст.23 Закону «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який, усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно з ч.4 ст.23 Закону «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

За змістом ч.ч. 3-5 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Аналізуючи зміст позовних вимог прокурора та їх обґрунтування, суд приходить до переконання, що звертаючись до суду із даним позовом прокурор у повному обсязі виконав вимоги зазначених вище норм матеріального і процесуального права, наявність «інтересів держави» обґрунтував виявленням порушень, встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження землями із порушенням встановленого порядку надання земель в оренду, які зачіпають інтереси територіальної громади міста Маріуполя, розпоряджатися земельною ділянкою, зайнятою під об`єктом нерухомості, а Маріупольська міська рада не звернулася своєчасно за їх захистом до суду.

У даному випадку, Маріупольська міська рада, володіючи інформацією про факти неприйняття Іллічівською районною адміністрацією рішення № 346/51-І від 13.10.2012 року, а також відсутність у реєстрі Державної архітектурно будівельної інспекції декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом тривалого часу не вживає заходів, у тому числі, у судовому порядку, у зв`язку із чим, завдається шкода державі у виді порушення порядку реєстрації нерухомого майна, користування землею територіальної громади міста без правовстановлюючих документів.

Зазначена бездіяльність Маріупольської міської ради і є виключним випадком для подання позовної заяви прокурором, оскільки може призвести до спливу строків позовної давності та неможливості захисту інтересів держави в подальшому. Отже, Маріупольською місцевою прокуратурою № 2 були дотримані усі вимоги діючого законодавства, спрямовані на підтвердження повноважень прокурора на представництво інтересів держави в суді.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для залишення позовної заяви керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Крамчанінова Андрія Івановича, що діє в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, до державного реєстратора Військово цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області Лясевича Руслана Вікторовича, та ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без розгляду.

Керуючись ст.ст.200, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотань представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ярового А.В. відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: А. М. Іванченко