Справа № 481/1517/19
Провадж.№ 2/481/17/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27.02.2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді Вжещ С.І.,
при секретарі Юхименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новий Буг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
28.10.2019 року до Новобузького районного суду надійшов цивільний позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до відповідачки ОСОБА_1 за яким позивач просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором від 09.04.2009 року, у розмірі 119 687,19 грн. та судових витрат по справі.
13.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі і не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 в судові засідання 28.01.2020 року та 27.02.2020 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подавала.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідачки, судом, зі згоди представника позивача, 27.02.2020 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, дійшов такого висновку.
09.04.2009 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки за умовами тарифного плану «Універсальна» (а.с.7).
Відповідно до пунктів 6.5, 6.6 Умов надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Умови) позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов`язання за Договором, на вимогу Банку відповідачка зобов`язалась достроково виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), і оплатити винагороду Банку (а.с. 9-14).
Однак, відповідачка частково погашала кредит і відсотки лише до 23.09.2016 року, а в подальшому взагалі перестала проводити будь-яке погашення, у зв`язку з чим станом на 31.08.2019 року, за наданим позивачем розрахунком (а.с. 4-6), у неї виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 537 986,94 грн. з яких:
- 5522,91 грн. заборгованість за тілом кредиту;
- 527724,52 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом;
- 4739,51 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання.
При цьому, позивач, як видно зі змісту позовних вимог, не забажав стягувати з відповідачки суму всього вказаного боргу, обмежившись вимогою про стягнення з неї 119687,19 грн., яка складається з 5522,91 грн. заборгованості за кредитом та 114164,28 грн. заборгованості за відсотками за користуванням кредитом нарахованих за період з 09.04.2009 року по 30.10.2017 року.
Відповідно частин 1, 3 ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.
До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу та пунктами 6.5-6.6. Кредитного договору передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом.
Виходячи з вимог статей 526 і 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що Банк, помилково керуючись п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору та п. 3 наказів № СП-2014-6915682 від 18 червня 2014 року та № СП-2015-6552838 від 18 лютого 2015 року, двічі після 27.10.2014 року, а саме з 1 вересня 2014 року та з 1 квітня 2015 року в односторонньому порядку безпідставно збільшував процентну ставку, про що повідомляв відповідача шляхом використання офіційного сайту Банку www.privatbank.ua та шляхом направлення їй SMS повідомлень.
Згідно наданого Банком розрахунку, проценти за користування кредитом складали: з 09.04.2009 року до 31.08.2014 року 30 % річних (ставка 2,5% в місяць); в період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року - 34,80 % річних (ставка 2,9 в місяць); в період з 01.04.2015 року 43,20 % (ставка 3,6 % в місяць).
Разом з тим, відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Отже, незважаючи на те, що пунктом 5.3. кредитного договору передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним.
Більш того, з урахуванням того, що після 23.09.2016 року відповідачка не збільшувала розмір свого кредиту, то розмір заборгованості по тілу кредиту залишався незмінним у розмірі 5522,91 грн. Тому відсотки за користування кредитом повинні були нараховуватися Банком за 402 днів, виходячи із 36 % річних.
Відтак, суд не може прийняти як належні докази, надані Банком розрахунки заборгованості відсотків за користування кредитом за період з 09.04.2009 року по 30.10.2017 року у розмірі 114164,28 грн. та загальної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки у сумі 119 687,19 грн.
Отже, загальна сума заборгованості відповідачки за Договором від 09.04.2009 року, становить 49 843,79 грн., яка складається з: 5522,91 грн. - заборгованості за кредитом; 44 320,88 грн. - заборгованості по відсоткам.
За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 09.04.2009 року знайшли підтвердження при судовому розгляді лише у розмірі 49 843,79 грн., а тому вказаний позов підлягає частковому задоволенню.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь позивача судові витрати понесені останнім на оплату судового збору, але пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, оскільки позов підлягає задоволенню лише на 41,65% від заявлених вимог, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 800,10 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 140, 142, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-281 ЦПК України, суд,
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_1 ), на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: м. Київ вул. Грушевського, 1 «Д», р/р НОМЕР_2 , ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299), заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.04.2009 року, у розмірі 49 843 (сорок дев`ять тисяч вісімсот сорок три) гривні 79 коп., а також судові витрати у справі, понесені позивачем на оплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що складає у розмірі 800 (вісімсот) гривень 10 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.
Повний текст рішення виготовлено 27.02.2020 року.
Суддя Вжещ С.І.