У Х В А Л А

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 761/31330/15-ц

провадження № 61-10808ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Штелик С. П.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про зобов`язання здійснити перерахунок за житлово-комунальні послуги та зобов`язання надати довідку,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр», в якому просив: зобов`язати відповідачів здійснити по квартирі АДРЕСА_1 , мешканцем якої є ОСОБА_1 , помісячний перерахунок за період з 01 грудня 2006 року по 30 червня 2014 року включно за послугу утримання будинку і прибудинкової території відповідно до розпорядження КМДА № 748 від 19 травня 2000 року «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в місті Києві» та за послуги централізованого опалення і централізованого водопостачання холодної води і водовідведення відповідно до розпорядження КМДА № 1907 від 14 жовтня 2003 року, яким внесено зміни і доповнення до розпорядження КМДА № 1245 від 20 червня 2002 року «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення»; зобов`язати Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» надати позивачу довідку про стан розрахунків станом на 01 липня 2014 року по квартирі АДРЕСА_1 за послуги утримання будинку і прибудинкової території, централізованого опалення і централізованого водопостачання холодної води і водовідведення з урахуванням проведення перерахунків; покласти судові витрати на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 05 грудня 2002 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку, 10 грудня 2002 року зареєстровано за позивачем Київським міським БТІ.

Позивач зазначає, що починаючи з 01 грудня 2006 року останній отримував рахунки за житлово-комунальні послуги від ЖЕК-1004 про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території. Так, ЖЕК-1004 на момент укладення вищевказаного договору був структурним підрозділом Керуючої компанії по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у місті Києві ради, яка рішенням Київради № 24/6240 від 22 вересня 2011 року була перейменована на Керуючу компанію «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району».

Рішенням Шевченківської районної у місті Києві ради № 187 від 19 лютого 2007 року «Про вдосконалення системи управління житлово-комунальним господарством Шевченківського району» створено КП «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у місті Києві ради, якому передано на баланс будинок АДРЕСА_2 та утворено КП «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району».

Позивач зазначає, що відповідно до додатку № 10 рішення Київради № 284/5096 від 02 грудня 2010 року «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» житловий будинок АДРЕСА_2 , включено в перелік об`єктів права комунальної власності.

Рішенням Київради від 22 вересня 2011 року змінено назву комунального підприємства «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у місті Києві ради в комунальне підприємство «Керуюча дирекція Шевченківського району», а в подальшому, на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» та віднесено його до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.

Таким чином, відповідач-1 був виконавцем комунальних послуг і балансоутримувачем будинку під час набуття позивачем права власності на квартиру.

Позивач зазначає, що починаючи з липня 2007 року йому почали надходити рахунки від відповідача-2 із платіжними реквізитами відповідача-4, а з листопада 2007 року у вказаних рахунках вказувалось про наявність боргу. З лютого 2014 року рахунки надходили від КП «Керуюча дирекція» із платіжними реквізитами відповідача-4.

В подальшому позивачу стало відомо, що станом на червень 2014 року йому нараховано борг за послуги: утримання будинків та прибудинкових територій у сумі 10 056,05 грн, централізованого опалення у сумі 7 181,73 грн, газопостачання у сумі 565,87 грн, а всього 17 803,65 грн.

Таким чином, з метою припинення постійного порушення майнових та немайнових прав позивача та досягнення правової визначеності щодо стану розрахунків, позивач був вимушений звернутись до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 лютого 2017 року залишено без задоволення позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про зобов`язання здійснити перерахунок за житлово-комунальні послуги, зобов`язання надати довідку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 лютого 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про зобов`язання здійснити перерахунок за житлово-комунальні послуги, зобов`язання надати довідку задоволено частково.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району», Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» здійснити по квартирі АДРЕСА_1 , мешканцем якої є ОСОБА_1 , помісячний перерахунок за період з 01 грудня 2006 року по 30 червня 2014 рік включно, за послуги утримання будинку і прибудинкової території виходячи з тарифів, які були чинними до тарифів, визнаних недійсними.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району», Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» здійснити по квартирі АДРЕСА_1 , мешканцем якої є ОСОБА_1 , помісячний перерахунок за період з 01 грудня 2006 року по 30 червня 2014 рік включно за послуги централізованого опалення і централізованого водопостачання холодної води і водовідведення виходячи з тарифів, які були чинними до тарифів, визнаних недійсними.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району», Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» надати ОСОБА_1 довідку про стан розрахунків станом на 01 липня 2014 року по квартирі АДРЕСА_1 за послуги утримання будинку і прибудинкової території, централізованого опалення і централізованого водопостачання холодної води і водовідведення з урахуванням проведення перерахунків.

В частині заявлених позовних вимог до Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» відмовлено.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи встановив, що нарахування за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 у період з 01 грудня 2006 року по 30 червня 2014 рік здійснювались відповідно до тарифів на житлово-комунальні послуги, прийняті розпорядженням КМДА за 2007 - 2011 роки, які були скасовані постановами Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня та 30 вересня 2014 року дійшов до висновку, що позивач має право на здійснення КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», КП «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» помісячного перерахунку нарахованих йому платежів за послуги: утримання будинків та прибудинкової території; централізованого опалення та централізованого водопостачання холодної води і водовідведення за період з 01 грудня 2006 року по 30 червня 2014 рік виходячи з тарифів, які були чинними до тарифів, визнаних недійсними. У зв`язку із здійсненням помісячного перерахунку нарахованих ОСОБА_1 платежів за вищевказані комунальні послуги, останній має право на отримання від вказаних відповідачів довідки про стан розрахунків за послуги по утриманню будинку і прибудинкової території, централізованого опалення, а також, централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з урахуванням проведених перерахунків станом на 01 липня 2014 року.

Разом із тим, встановивши, що КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» не здійснювало нарахувань позивачеві за житлово-комунальні послуги, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог заявлених до КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр».

22 липня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2020 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 липня 2020 року визначено суддю-доповідача Петрова Є. В., судді, які входять до складу колегії: Мартєв С. Ю., Сімоненко В. М.

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2020 року заявнику продовжено строк на усунення недоліків у зв'язку із усуненням недоліків не в повному обсязі.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надіслав уточнену касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2020 року, в якій скаржник посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржене судове рішення в частині відмови в задоволення позову та змінити в іншій частині.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду Капустинського В. А. «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» від 04 листопада 2020 року № 2730/0/226-20, на підставі повідомлення судді Петрова Є. В. відповідно до підпунктів 2.3.25 та 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, розділу 4.2 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8, та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2020 року № 4 «Про обрання суддів до Великої Палати Верховного Суду», у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Мартєва С. Ю. та обранням до Великої палати Верховного Суду судді Сімоненко В. М. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи за касаційним провадженням № 61-10808ск20.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 04 листопада 2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Петрова Є. В. та суддів, які входять до складу колегії: Калараша А. А., Штелик С. П.

Верховний Суд, вивчивши подану уточнену касаційну скаргу, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок за житлово-комунальні послуги та надати довідку.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності, суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики.

Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини 6 статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 17 червня 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішенні ухвалені у малозначній справі.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин. Підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Ярославська» Шевченківського району», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про зобов`язання здійснити перерахунок за житлово-комунальні послуги та зобов`язання надати довідку відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особам, які подали касаційні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

С. П. Штелик