№ 207/2604/20
№ 2/207/1362/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їй, її батькові - ОСОБА_4 , та її дітям - сину ОСОБА_2 та доньці ОСОБА_3 (прізвище до зміни " ОСОБА_3 на піставі свідоцтва про право власності на житло від 08 квітня 1998 року, виданого АТ "ДніпроАзот" м. Дніпродзержинська, згідно з розпорядженням № 079-С від 08.04.1998 року, належало право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано в ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" в книзі № 143 за № 21981. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яку у встановленому законом порядку прийняла позивачка, про що Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстровано в реєстрі за № 2-1794. Квартира складається із чотирьох кімнат, житловою площею 67,7 кв.м., загальною площею 87,6 кв.м. Позивачка є зареєстрованою у вказаній квартирі та постійно в ній проживає, також у вказаній квартирі зареєстровані діти позивачки: Повод (прізвище після зміни " ОСОБА_3 ") ОСОБА_3 (ім`я після зміни ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак в квартирі вони не мешкають, оскільки у 2012 році виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, де мають офіційне працевлаштування, створили свої родини і повертатись у м. Кам`янське не планують, але при цьому залишаються бути зареєстрованими у квартирі. Перешкод у користуванні квартирою позивачка дітям не чинила, залишення ними квартири було виключно добровільним, пов`язаним з переїздом на постійне місце проживання до іншої країни. На теперішній час позивачка має намір продати належну їй та дітям квартиру, на що син та донька позивачки видали їй належним чином завірені, переведені на українську мову та апостильовані довіреності на право розпорядження належними їм частками квартири по АДРЕСА_2 , а також зняття їх з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Однак, звернувшись до органів реєстрації місця проживання Державної міграційної служби України, позивачці в усному порядку було роз`яснено, що зняти з реєстрації ОСОБА_2 позивачка не може, оскільки окрім довіреності та його заяви про зняття з реєстраційного обліку, необхідно також надати військовий квиток, якого позивачка не має, а доньку ОСОБА_3 зняти з реєстраційного обліку позивачка також не може, оскільки у неї не вклеєне фото у 25 років в паспорт громадянки України і на теперішній час паспорт не є дійсним, тому позивачці було рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання сина і доньки такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що стане підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В наданій суду письмовій заяві позивачка ОСОБА_1 просить розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.

Від відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 електронною поштою до суду надійшли письмові заяви, в яких відповідачі визнали позовні вимоги повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову, просять розглянути справу без їх участі.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1998 року, виданого АТ "ДніпроАзот" (арк.с. 12) квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власності належала ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Згідно свідоцтва, виданого 06.02.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом №03 (арк.с. 13), позивачка змінила прізвище з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_2 ". Згідно свідоцтва, виданого 15.06.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом №15 (арк.с. 14), відповідач ОСОБА_2 змінив прізвище з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_2 ". Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (арк.с. 16), виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 07.04.2009 року, позивачка ОСОБА_1 успадкувала належну ОСОБА_4 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 . Як зазначила позивачка, і проти чого не заперечували відповідачі, вони не мешкають в квартирі з 2012 року, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, де мають офіційне працевлаштування, створили свої родини і повертатись у м. Кам`янське не планують, але при цьому залишаються бути зареєстрованими у квартирі. Перешкод у користуванні квартирою позивачка дітям не чинила, залишення ними квартири було виключно добровільним, пов`язаним з переїздом на постійне місце проживання до іншої країни. На теперішній час позивачка має намір продати належну їй та дітям квартиру, на що син та донька позивачки видали їй належним чином завірені, переведені на українську мову та апостильовані довіреності на право розпорядження належними їм частками квартири по АДРЕСА_2 , а також зняття їх з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Однак, позивачка не може зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою, оскільки не має військового квитка відповідача ОСОБА_2 , а також паспорт відповідачки ОСОБА_3 не є дійсним, оскільки в паспорт громадянки України не вклеєне фото у 25 років, про що позивачці було роз`яснено в усному порядку органом реєстрації місця проживання Державної міграційної служби України та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання сина і доньки такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що стане підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Згідно довідки ТОВ «ЄРЦ КП» від 22.09.2020 року (арк.с. 38) в зазначеній квартирі крім позивачки зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які, як вбачається з акту про непроживання від 28.09.2020 року (арк.с. 39) в зазначеній квартирі фактично не проживають з 2012 року. Відповідачі в направлених до суду письмових заявах визнали позовні вимоги в повному обсязі та не заперечували проти задоволення позову.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України, ст. ст. 319, 391 Цивільного кодексу України, позивачка як власник вищезазначеної квартири має право розпорядження своєю власністю на свій розсуд: продати, подарувати, а також має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Судові витрати з урахуванням обставин справи у вигляді судового збору суд вважає необхідним віднести на рахунок позивача, керуючись ст. ст. 11-13, 141-142 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10-13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Визнати ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття їх з реєстрації за вказаною адресою компетентним органом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.