РІШЕННЯ

Іменем України

19.02.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді- Ванівського Ю.М.

з участю секретаря- Школьнікової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний поділ нерухомого майна.,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про реальний поділ нерухомого майна.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що сторони є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Зокрема, право власності ОСОБА_1 на 2/3 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . набуто на підставі договору дарування посвідченого 14 липня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. та зареєстрованого в реєстрі №605. На підставі вказаного договору Позивачці видано Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Право власності на 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування посвідченого 25 січня 1971 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі №530.

Згідно договору співвласників будинку про встановлення порядку користування між ОСОБА_2 та колишнім власником 2/3 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 від 05.10.1972р. було проведено реальний розподіл вказаного житлового будинку, і зокрема в користування ОСОБА_3 виділені приміщення, що позначені в технічному паспорті: 2-1 (житлова кімната площею 15,9 кв.м.), 1-4 (житлова кімната площею 16,9 кв.м.), 1-2( кухня площею 10,7 кв.м.), 1-1 (коридор площею 3,7 кв.м.), 1-3 ( кладовка площею 1 кв.м.) та підвальні приміщення, що знаходяться під вказаними приміщеннями.

На даний час згідно технічного паспорта у фактичному користуванні Позивача знаходяться наступні приміщення 1-5 (житлова кімната площею 16,4 кв.м.), 1-4 ( житлова кімната площею 18,1 кв.м.), 1-2( кухня площею 10,3 кв.м.), 1-1 ( коридор площею 3,4 кв.м.), 1-3 (ванна площею 2,5 кв.м.).

При цьому площа приміщень дещо змінена у зв`язку із знесенням печей та кухонного вогнища, несучі стіни без змін.

В користування ОСОБА_2 виділено приміщення, що позначені в технічному паспорті 3-2

(житлова кімната площею 17,8 м.кв.), 3-4 (кухня площею 11,3 м.кв. 3-1 ( коридор площею 4 м.кв.), 3-3 (кладовка площею 1,10 м.кв.) підвали позначені ІІІ, ІУ.

Приміщення, які перебувають в користуванні ОСОБА_2 зазначені в технічному паспорті станом на 2001 рік та на 2017 рік наступним чином: 2-2 (житлова кімната площею 17,8 м.кв.), 2-4 (кухня площею 11,3 м.кв. 2-1 ( коридор площею 4 м.кв.), 2-3 (кладовка площею 1,10 м.кв.) підвальні приміщення позначені ІІІ та 2-5.

В спільному користуванні сторін залишено сходову клітку площею 8,7 м.кв. позначену в плані ХІ, горище та колодязь.

Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом п`ятої Державної нотаріальної контори м.Львова та зареєстрований в реєстрі за №12915.

Сторони і надалі фактично користуються приміщеннями відповідно до проведеного за цим договору порядку користування.

Разом з тим, на даний час, позивач, будучи власником 2/3 частин житлового будинку бажає реально виділити свою частку відповідно до раніше визначеного порядку користування та зареєструвати право власності на ці приміщення.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

08 січня 2019 року на адресу суду поступила заява від позивачки, про уточнення позовних вимог, з урахуванням судової будівельно-технічної експертизи.

07.10.2019 року представником відповідача подано письмові пояснення, які аргументовані тим, що при поділі будинку в натурі, що є спільній частковій власності, кожній зі сторін має бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або запропоновано варіант технічного переобладнання спірного будинку в ізольовані квартири, які відповідають розміру їх часток у приватній власності, натомість у наявному у матеріалах справи висновку експертизи жоден із запропонованих варіантів не містить пропозиції щодо влаштування окремого входу, або ж хоча б варіанту технічного переобладнання будинку, що забезпечело б утворення ізольованих квартир.

На підставі вищевикладеного, просить відмовити у позові.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили такі задоволити.

Представник відповідача та відповідач просили відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку,

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, власник відповідно до положень ст. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається зі статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з роз`ясненнями наданими в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом, шляхом розгляду справ.

Так згідно положень ст. 355, 356, 357 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у справі власності є спільною частковою власністю.

Частки у справі спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю сторін або законом.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, посвідченого 14 липня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. та зареєстрованого в реєстрі №605, в ОСОБА_1 знаходиться у власності 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У ОСОБА_2 на підставі договору дарування посвідченого 25 січня 1971 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі №530, знаходиться на праві власності 1/3 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору співвласників спільного будинку про встановлення порядку користування частинами будинку від 5 жовтня 1972 року проведено реальний розподіл вищевказаного житлового будинку.

Згідно висновку судової судової інженерно - технічної експертизи у даній справі від 23.08.2018 року, яка проведена фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 було запропоновано 4 варіанти поділу житлового будинку, відповідно правовстановчих документів з врахуванням існуючого між співвласниками користувач будинком.

Судом встановлено, що позивачка з урахуванням проведеної експертизи просить задоволити третій варіат розподілу житлового будинку, а саме:

Виділити у власність ОСОБА_1 приміщення, що позначені в технічному паспорті житлового будинку по АДРЕСА_1 , зокрема:

1-5 (житлова кімната площею 16. 4 кв.м),

1-4 (житлова кімната площею 18,1 кв.м),

1-2 (кухня площею 3.4 кв.м),

1-1(коридор площею 3,4 кв.м),

1-3(ванна площею 2,5 кв.м).

Підвальні приміщення, які позначені № II, УІ, УІІ, У;

Горище булинку.

Залишити у спільному користуванні:

I (сходова клітка площею 8.7 кв.м),

I (сходова клітка, підвал площею 8.5 кв.м),

IУ коридор, підвал 1.8 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 10547 грн., компенсації за відхилення від ідеальної частки.

В ході судового розгляду справи судом з метою мирного врегулювання спору досліджувались всі варіанти реального розподілу нерухомого майна та встановлення порядку користування ним.

Судом встановлено, що з наведених пояснень представника відповідача та самої відповідачки, жодний із запропонованих варіантів не влаштовує відповідачку.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, оцінивши зібрані докази в їх сукупності та кожен зокрема, приходить до висновку про те, що запропонований варіант розподілу вищевказаного житлового будинку позивачем не суперечить чинному законодавству та проведення такого є можливим з урахуванням висновку експертизи «11-18Е». Доказів протилежного відповідачем не надано, а тому, суд приходить до переконання про те, що підстав для відмови у задоволенні позову до суду не надано.

Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати щодо проведення експертизи у розмірі 7500 грн.

Крім того, судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 1167 грн.

На підставі вищевикладеного, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 8667 грн.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний поділ нерухомого майна, - задоволити.

Провести реальний розподіл житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Виділити у власність ОСОБА_1 приміщення, що позначені в технічному паспорті житлового будинку по АДРЕСА_1 , зокрема:

1-5 (житлова кімната площею 16. 4 кв.м),

1-4 (житлова кімната площею 18,1 кв.м),

1-2 (кухня площею 3.4 кв.м),

1-2(коридор площею 3,4 кв.м),

1-4(ванна площею 2,5 кв.м).

Підвальні приміщення, які позначені № II, УІ, УІІ, У;

Горище булинку.

Залишити у спільному користуванні:

I (сходова клітка площею 8.7 кв.м),

I (сходова клітка, підвал площею 8.5 кв.м),

IУ коридор, підвал 1.8 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 10547 грн., компенсації за відхилення від ідеальної частки.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 8667 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Повний текс рішення складено 20.02.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Ванівський Ю.М.