Справа № 947/1042/20
Провадження № 2/947/1711/20
Київський районний суд м.Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевій О.В.
За участю представника позивача адвоката Осмініна С.Д.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору міни дійсним,
ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким визнати дійсним договір міни нерухомого майна, укладений 03 лютого 1994 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_2 і зареєстрований Одеською товарною біржею за №1553, стверджуючи, що нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу не є можливим у зв`язку зі смертю учасника договору ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 28 січня 2020 року відкрите спрощене позовне провадження по справі за позовом ОСОБА_1 про визнання договору міни дійсним з повідомленням сторін про дату, час та місце розгляду справи.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав, проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи не заперечував.
Відповідач про дату, час і місце слухання справи сповіщений у відповідності до вимог закону, відзив на позов не надав.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд вивчив матеріали по справі і встановив наступне:
03 лютого 1994 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (від імені якої діяла законний представник ОСОБА_5 ) Ініціатор угоди з однієї сторони і ОСОБА_2 учасник угоди з другої сторони уклали договір міни нерухомого майна, за умовами якого (п.1) Ініціатор угоди передали, а Учасник угоди прийняв квартиру АДРЕСА_1 , що належала учаснику угоди на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1993 року.
Учасник угоди передав, а Ініціатор угоди прийняли (п.2 договору) квартиру АДРЕСА_2 .
Договір міни нерухомого майна сторони уклали в письмові формі і зареєстрували на Одеській товарній біржі за №1553.
Сторони виконали свої зобов`язання за договором міни і надалі право власності Ініціатора угоди на придбану за вказаним договором квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 25.02.1994 року за №187 а.с.171, книга №10 (а.с.9)
Позивач зазначає, що захист його права власності на квартиру є можливим тільки в судовому порядку у відповідності до положень ст.220 ЦК України, тому він ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Дослідивши надані докази і наведені позивачем доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що в 1994 році сторони по справі дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, уклали договір в письмовій формі, зареєстрували на товарній біржі та виконали усі умови договору купівлі-продажу. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був, тому як відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягали нотаріальному посвідченню. Окрім того, надалі, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про врегулювання сплати державного мита при відчуженні об`єктів нерухомого майна» №1030 від 13.08.1996 року було визначено «будь-які угоди про відчуження об`єктів нерухомого майна, укладені на біржах, в агентствах нерухомості тощо, прирівнюються до нотаріального посвідчення цих договорів».
Разом з тим, положення ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяли на момент укладання договору, передбачали обов`язковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу нерухомого майна. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу.
Водночас, згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК УРСР, яка діяла під час укладання спірного правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
На час розгляду справи позивач позбавлений можливості оформити в установленому законом порядку право на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , оскільки договір міни нерухомого майна було оформлено в 1994 році з порушенням вимог закону в частині нотаріального посвідчення угоди, а нині така можливість відсутня із-за смерті одного з учасників договору.
За вказаних обставин, відповідно до положень ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.
Керуючись ст.ст.258-259,263-265,268ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору міни дійсним задовольнити.
Визнати дійсним договір міни нерухомого майна, укладений 03 лютого 1994 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_2 і зареєстрований Одеською товарною біржею за №1553.
Рішення може бути оскаржене в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.