Справа пр. №2/756/1776/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Васалатія К.А. від 01 лютого 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2019 року судді Андрейчуку Т.В. передано на розгляд цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, оскільки за рішенням Вищої ради правосуддя від 06 серпня 2019 року №2033/0/15 суддю Васалатія К.А. тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя на строк шість місяців.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Свої позовні вимоги в частині поділу майна подружжя ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем.

У період шлюбу сторони справи набули у власність квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль Honda Civic, 1997 року випуску, НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль Hyundai Santa FE, 2006 року випуску, НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:003:0039.

З цих підстав позивач просила визнати указане майно об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 , провести поділ спільного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:003:0039, виділити відповідачеві ОСОБА_2 у власність автомобілі Honda Civic, 1997 року випуску, НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_1 , Hyundai Santa FE, 2006 року випуску, НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , стягнувши з нього грошову компенсацію вартості її частки автомобілів у сумі 226880,00 грн.

06 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна спільної сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_2 був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом, а вимоги за зустрічним позовом були об`єднані в одне провадження з первісним позовом.

Позовна заява мотивована тим, що за час шлюбу сторони справи придбали квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль Honda Civic, 1997 року випуску, НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль Hyundai Santa FE, 2006 року випуску, НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , а тому це майно є об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 .

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:003:0039, була набута ОСОБА_2 11 вересня 1998 року шляхом приватизації.

Відповідно до положень ст. ст. 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15 "Про приватизацію земельних ділянок", Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року №10 і ст. 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді.

Таким чином, ОСОБА_2 стверджував, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:003:0039, є його особистою власністю.

З цих підстав позивач за зустрічним позовом просив суд провести поділ спільного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля Honda Civic, 1997 року випуску, НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_1 , 1/2 частину автомобіля Hyundai Santa FE, 2006 року випуску, НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ; визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:003:0039.

У ході розгляду справи позивач за первісним позовом відмовилась від позовних вимог в частині визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:003:0039, автомобілів Honda Civic, 1997 року випуску, НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_1 , Hyundai Santa FE, 2006 року випуску, НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , та поділу цього майна.

Ухвалами Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року і 16 листопада 2020 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог в указаній частині та закрито провадження у справі за первісним позовом ОСОБА_1 в частині визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:003:0039, автомобілів Honda Civic, 1997 року випуску, НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_1 , Hyundai Santa FE, 2006 року випуску, НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 .

20 грудня 2019 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 подав до суду заяву про відмову від позову в частині вимог про визнання за ним права особистої приватної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:003:0039.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року прийнято відмову ОСОБА_2 від позову та закрито провадження у справі за зустрічним позовом в частині вимог про визнання за ОСОБА_2 права особистої приватної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:003:0039.

16 листопада 2020 року ОСОБА_2 відмовився від решти своїх позовних вимог за зустрічним позовом.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року прийнято відмову ОСОБА_2 від зустрічного позову та закрито провадження у справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, подали до суду заяву, в якій просили суд розглянути справу за їхньої відсутності, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання квартири АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, подали до суду заяву, в якій просили суд розглянути справу за їхньої відсутності проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання квартири АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ не заперечували.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

26 січня 1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований Великосорочинською сільською радою Миргородського району, актовий запис №1 (а. с. 13).

За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року у справі №756/1422/18 шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано.

За час шлюбу з позивачем ОСОБА_2 за договором купівлі продажу від 05 квітня 2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пишньовим Д.А., придбав у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 15-16).

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

З урахуванням того, що квартира АДРЕСА_1 придбана 05 квітня 2000 року, до правовідносин щодо визначення статусу цього майна повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме - КпШС України.

Ст. 22 КпШС України визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.

Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Жодна зі сторін у справі не спростовувала презумпцію спільності майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Ст. 28 КпШС України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними.

Зважаючи на те, що квартира АДРЕСА_1 набута у власність за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про те, що указаний об`єкт нерухомості є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі ст. 22 КпШС України, а згідно з приписами ст. 28 КпШС України їхні частки є рівними.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та здійснити поділ цього майна, визнавши за кожною зі сторін справи право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Суд не здійснює розподіл судових витрат між сторонами, позаяк ними подано до суду заяви, в яких вони просили суд не компенсовувати понесені ними судові витрати.

Керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ) квартиру АДРЕСА_1 .

Здійснити розподіл майна, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ).

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук