Постанова

Іменем України

25 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 641/2572/17

провадження № 61-37394св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Національної поліції України в Харківській області, Слобідський відділ поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області, Державна казначейська служба України,

третя особа - Міністр внутрішніх справ Аваков Арсен Борисович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції України в Харківській області на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року у складі судді Чайка І. В. та постанову Апеляційного суду Харківської області

від 10 травня 2018 року у складі колегії суддів: Кіся П. В., Бровченка І. О., Кружиліної О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Харківській області (далі - ГУНП України в Харківській області), Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області (далі - Слобідський ВП ГУНП України в Харківській області), Державної казначейської служби України, третя особа - Міністр внутрішніх справ Аваков А. Б., про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовував неналежним здійсненням контролю ГУНПУкраїни в Харківській області, що призвело до бездіяльності та незаконних дій посадових осіб Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області щодо проведення розслідування у кримінальних провадженнях, внесених за його заявами до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002634 від 08 жовтня 2014 року, №0002975 від 18 листопада 2014 року,

№ 0003294 від 17 грудня 2014 року, № 0000632

від 26 березня 2016 року, об`єднаних в одне кримінальне провадження

№ 0002634, що змушувало його протягом тривалого періоду часу витрачати свій особистий час на відновлення порушених прав, гарантованих Конституцією України, та завдавало йому глибоких моральних страждань.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з Державного бюджету України 3 000 000,00 грн, як компенсацію за спричинену неправомірними діями відповідачів майнову та моральну шкоду, за період з 08 жовтня 2014 року по день ухвалення судового рішення, зобов`язати Державну казначейську службу України перерахувати 3 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди на його рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк», надавши йому на руки оригінал платіжної квитанції, яка буде свідчити про виконання зазначеного позову.

Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня

2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок незаконної бездіяльності слідчих Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області, встановлених судовими рішеннями Комінтернівського районного суду

м. Харкова, які набрали законної сили, позивачеві були спричинені моральні страждання. З огляду на конкретні обставини справи, виходячи із принципу розумності і виваженості, загальнолюдських принципів та суспільної моралі, ураховуючи тривалість (понад чотири роки) негативного впливу на морально-фізичний стан позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди частково, у розмірі 50 000,00 грн. Згідно зі статтею 25 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду, а тому грошові кошти на відшкодування моральної шкоди підлягають стягненню з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України.

У задоволенні позовних вимог про зобов`язання Державної казначейської служби України перерахувати суму завданої позивачу моральної шкоди на його рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк», суд відмовив, посилаючись на те, що зазначена вимога стосується виконання рішення суду, яку позивач не позбавлений можливості реалізувати, вказавши номер рахунку у відповідному банку, на який необхідно перерахувати стягнуті за рішенням суду кошти.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними рішень, дій та бездіяльності ГУНП України в Харківській області, суд вказав, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути подані в порядку статті 303 КПК України, а не в порядку ЦПК України, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 листопада

2017 року доповнено рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова

від 28 вересня 2017 року, вирішенням питання розподілу судових витрат, із зазначенням у його резолютивній частині, що «Судові витрати у справі, в розмірі 640,00 грн віднести за рахунок держави.»

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2018 року апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України - Мельниченка В. С. залишено без задоволення, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, щосуд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг

У червні 2018 року до касаційного суду надійшла касаційна скарга Державної казначейської служби України, у якій заявник просив скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2018 року, і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності дій слідчих, а тому суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність встановленого факту незаконної бездіяльності слідчих Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області та ГУНП України в Харківській області під час досудового розслідування кримінального провадження № 0002634, що свідчить про завдання позивачу моральної шкоди. Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суди не урахували, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіюванні, а тому для покладення обов`язку на Державну казначейську службу по компенсації моральної шкоди, необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності. Натомість реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження та задоволення слідчим суддею його скарг не є підставою для відшкодування моральної шкоди, а лише свідчить про належне користування позивачем своїми процесуальними правами, визначеними КПК України. Крім того, судами не мотивовано розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн, стягнутої на користь позивача.

Також до касаційного суду надійшла касаційна скарга ГУНП України в Харківській області, у якій заявник просив скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2018 року, і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що КПК України чітко визначено коло осіб, які наділені правом здійснювати контроль за проведенням слідчим досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також впливати на хід досудового розслідування, зокрема, цими особами є керівник органу досудового розслідування та прокурор, а тому висновки судів про те, що обов`язком ГУНП України в Харківській області є здійснення відомчого контролю за ходом досудового розслідування у кримінальному провадженні, є помилковими. Суди не звернули увагу, що для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, зокрема, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями слідчих, його звернень до суду з відповідними скаргами та моральною шкодою.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу Державної казначейської служби України мотивований тим, що оскаржувані судові рішення є законними та обгрунтованими, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України та витребувано справу з місцевого суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУНП України в Харківській області.

Справа надійшла на адресу суду касаційної інстанції та передана 03 жовтня

2018 року для розгляду колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскаржувані судові рішення щодо відмови у перерахуванні, визначеного судом розміру моральної шкоди, на рахунок позивача у ПАТ КБ «ПриватБанк» не оскаржується, а тому в цій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку не переглядаються.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що з 08 жовтня 2014 року в провадженні Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області перебувають кримінальні провадження, внесені за заявами ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002634 від 08 жовтня

2014 року, № 0002975 від 18 листопада 2014 року,

№ 0003294 від 17 грудня 2014 року, № 0000632

від 26 березня 2016 року. Досудове розслідування кримінальних проваджень було доручено слідчим Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області Логвіненко Н. І., Прядкіну Я. С., Рижій Ю. О., Лапко В. В.

З приводу невиконання слідчими вимог КПК України у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду зі скаргами в порядку статті 303 КПК України

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада

2014 року (справа № 641/11693/14-к, провадження № 1кс/641/1049/2014) скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано слідчого СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Логвіненко Н. І. здійснити слідчі дії за клопотанням ОСОБА_1 відповідно до вимог КПК України.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 березня 2015 року (справа № 641/13853/14-к, провадження № 1кс/641/24/2015) скаргу

ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову слідчого СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Логвіненко Н. І. від 17 грудня

2014 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0002975 від 18 листопада 2014 року.

Постановою слідчого СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області Логвіненко Н. І. від 31 березня 2015 року кримінальне провадження

№ 0003294 від 17 грудня 2014 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Постановою прокуратури Комінтернівського району м. Харкова від 17 квітня 2015 року скасовано постанову слідчого СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області Логвіненко Н. І. від 31 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0003294.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року (справа № 641/4207/15-к, провадження № 1кс/641/549/2015) скаргу

ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову слідчого СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Логвіненко Н. І. від 17 квітня

2015 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0002975 від 18 листопада 2014 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 липня 2016 року (справа № 641/5910/16-к, провадження № 1кс/641/1475/2016) скаргу

ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Рижої Ю. О. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду його клопотань від 03 червня 2016 року та не проведенні слідчих дій, зобов`язано слідчого провести певні слідчі дії.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2016 року (справа № 641/13853/14-к, провадження № 1кс/641/2044/2016) скаргу

ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірною бездіяльність слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Прядкіна Я. С. у кримінальному провадженні № 0003294 від 17 грудня 2014 року, та зобов`язано провести одночасний допит між потерпілим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2016 року (справа № 641/5910/16-к, провадження № 1кс/641/2489/2016) скаргу

ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Рижої Ю. О. щодо не проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000632 від 26 березня 2016 року, та зобов`язано провести певні слідчі дії.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2016 року (справа № 641/13853/14-к, провадження № 1кс/641/2537/2016) скаргу

ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірною бездіяльність слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Прядкіна Я. С. щодо відмови в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0003294 від 17 грудня 2014 року, та зобов`язано провести одночасний допит між потерпілим ОСОБА_1 та ОСОБА_2

21 лютого 2017 року Харківською місцевою прокуратурою № 5 надані письмові вказівки в порядку статті 36 КПК України у кримінальному провадженні

№ 0002634 від 26 березня 2016 року, в яких зазначено про те, що вказане кримінальне провадження не є складним та, що слідчий СВ Слобідського ВП ГУНП у Харківській області Лапко В. В. необхідні слідчі дії проводить епізодично, безсистемно, ним взагалі не вживаються заходи, спрямовані на отримання доказів у кримінальному провадженні, що свідчить про неефективне, вкрай неякісне досудове розслідування та порушення розумного строку для прийняття рішення у справі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2017 року (справа № 641/1431/15-к, провадження № 1кс/641/542/2017) скаргу

ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Лапко В. В. про закриття кримінального провадження № 0002634 від 08 жовтня 2014 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року (справа № 641/1431/15-к, провадження № 1кс/641/573/2017) скаргу

ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Лапко В. В. щодо не розгляду клопотання від 13 березня 2017 року та невиконання ухвал Комінтернівського районного суду м. Харкова у кримінальному провадженні № 0002634 від 08 жовтня 2014 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 травня 2017 року (справа № 641/1431/15-к, провадження № 1кс/641/778/17) скаргу

ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Лапко В. В. щодо не розгляду клопотання від 13 березня 2017 року та невиконання ухвал Комінтернівського районного суду м. Харкова у кримінальному провадженні № 0002634 від 08 жовтня 2014 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 травня 2017 року (справа № 641/1431/15-к, провадження № 1кс/641/639/17) скаргу

ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Лапко В. В. від 16 березня 2017 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_1 у кримінальному провадженні

№ 0002634 від 08 жовтня 2014 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2017 року (справа № 641/3059/15-к, провадження № 1кс/641/1565/2017) скаргу

ОСОБА_1 задоволено, визнано бездіяльність слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Лапко В. В. щодо не проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0002634

від 08 жовтня 2014 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2017 року (справа № 641/3059/15-к, провадження № 1кс/641/1669/2017) скаргу

ОСОБА_1 задоволено, визнано бездіяльність слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Лапко В. В. щодо не розгляду клопотання

від 29 серпня 2017 року у кримінальному провадженні № 0002634 від 08 жовтня 2014 року.

26 вересня 2016 року та 24 січня 2017 року ОСОБА_1 звертався зі скаргами до ГУНП в Харківській області з приводу неналежного проведення слідчим підрозділом Слобідського ВП ГУНП в Харківській області досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0002634 та

№ 0002634.

01 грудня 2016 року ГУНП в Харківській області на звернення ОСОБА_1 повідомило його, що у порядку відомчого контролю керівництву СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області вказано на активізацію досудового розслідування, а 17 лютого 2017 року повідомило, що у зв`язку із знаходженням кримінальних проваджень в Харківській місцевій прокуратурі № 5 на вивченні, стан досудового розслідування буде вивчено СУ ГУНП в Харківській області, з наданням письмових вказівок та вжиттям інших заходів реагування.

Висновки Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг та відзиву, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги Державної казначейської служби України та ГУНП України в Харківській області не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України).

За змістом статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою. Тобто відповідачем у зазначених категоріях справ є держава Україна, а не посадова особа, орган державної влади чи орган місцевого самоврядування.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною другою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала, у визначених цією нормою випадках, який не є вичерпним, оскільки пункт 3 передбачає, що її відшкодування можливе за наявності інших випадків, передбачених законом.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки судовими рішенням, які набрали законної сили, встановлена бездіяльність слідчих Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування завданої позивачу такими діями моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суди урахували характер та обсяг моральних страждань позивача, зокрема, їх тривалість та істотність вимушених змін у його житті у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків слідчими Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області, а також обсяг та тривалість зусиль, необхідних для відновлення його порушених прав, вимог розумності та справедливості.

Доводи касаційних скарг Державної казначейської служби України і ГУНП України в Харківській області про те, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди, не надано доказів протиправності дій слідчих, є необгрунтованими, оскільки судовими рішеннями встановлено неодноразові порушення прав позивача внаслідок протиправної бездіяльності посадових осіб Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області, зокрема, невиконанні відповідних клопотань (заяв, звернень) позивача, не проведенні слідчих дій, невиконанні попередніх вказівок суду. Такі дії безумовно перебувають у причинному зв`язку із заподіяними позивачеві моральними стражданнями, який, звертаючись до правоохоронних органів за захистом порушеного права, мав правомірні очікування на їх вирішення у законний спосіб, у межах розумного строку.

Інші аргументи касаційних скарг є ідентичними доводам, що були викладені заявниками у їх запереченнях та апеляційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, містять посилання на обставини, що були предметом перевірки судів попередніх інстанцій, яким була надана належна правова оцінка. У силу повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги), суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та здійснювати переоцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій правильно визначили характер правовідносин, застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи, надали належну правову оцінку доводам сторін та наявним у справі доказам, а тому відсутні підстави для задоволення касаційних скарг.

До Верховного Суду надійшла заява Державної казначейської служби України про розгляд справи за участю їх представника.

Заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої та другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Абзац другий частини першої даної статті визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. У попередньому судовому засіданні суддя-доповідач доповідає колегії суддів про проведення підготовчої дії та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення. Суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги)).

Жоден із суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду не дійшов висновку про необхідність призначення справи до судового розгляду, а тому, ураховуючи відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, заява Державної казначейської служби України про розгляд справи за участю їх представника не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Державної казначейської служби України про розгляд справи за участю їх представника, відмовити.

Касаційні скарги Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак