Справа № 202/973/20
Провадження № 2-з/202/17/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

26 лютого 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

за участю секретаря: Голобородько О.М.

представника заявника ОСОБА_1

інших учасників ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Індустріального районного суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1 , в порядку п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено про те, що 20.10.2005 року він, його дружина та син уклали договір дарування 3/5 частини спірної квартири на користь їх доньки ОСОБА_2 . Всі вони мешкають в зазначеній квартирі і на теперішній час. ОСОБА_2 по відношенню до нього та його дружини умисно вчиняє протиправні дії, які кваліфікуються як кримінальний злочин. В провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , щодо спричинення його дружині тілесних ушкоджень. Зазначає, що з донькою у нього дуже напруженні відносини та він має намір звертатися до суду із позовною заявою про розірвання договору дарування частини квартири. Наголошував, що ОСОБА_2 має намір продати спірну квартиру.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 заяву про забезпечення позову підтримав та просив суд накласти арешт на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що не має наміру продавати спірну квартиру, а надана заявником газета із оголошенням про продаж квартири не має жодного відношення до квартири АДРЕСА_1 . В оголошенні про продаж квартири зазначений не її номер телефону та із змісту оголошення не зрозуміло про продаж якої квартири взагалі йдеться. Крім цього, наголошувала в запереченнях, що строк позовної давності пройшов для звернення до суду із позовом про розірвання договору дарування.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та доданими до заяви документами, суд приходить до такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно забезпечення позову має вживатися виключно за заявою позивача, на якого процесуальний закон покладає обов`язок надати докази і переконати суд у необхідності вжиття відповідних заходів, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом його позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 31.01.2020 року квартира АДРЕСА_1 належить в цілому ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.11.1996 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів та договору дарування, дублікату серії НОМЕР_1 , посвідченого приватним нотаріусом Лозенко В.В.

Згідно матеріалів доданих до заяви, 20.10.2005 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 подарували 3/5 частини квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору дарування серії НОМЕР_2 № НОМЕР_3 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 20 жовтня 2005 року.

Як підстава для забезпечення позову позивач вказує на можливість відчуження квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на користь третіх осіб та на підтвердження цих обставин надає газету «Дніпровська неділя», в якій міститься оголошення про продаж квартири по АДРЕСА_3 , загальною площею 83,7 кв.м.

Однак, враховуючи пояснення ОСОБА_2 про відсутність намірів на відчуження належної їй квартири, відсутність інших даних в оголошенні, які б достовірно вказували про продаж спірної квартири, суд не може прийняти оголошення в газеті «Дніпровська неділя» як доказ, що свідчить беззаперечно про намір ОСОБА_2 на відчуження майна.

Посилання заявника ОСОБА_4 на наявність кримінального провадження, зареєстрованого 14 січня 2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000084 за ч. 1 ст. 125 КПК України, не є підставою в розумінні ст. 149 ЦПК України для забезпечення позову.

Відтак, враховуючи те, що заявником не надано належних доказів в обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений ним спосіб може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє ОСОБА_4 в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-154, 157, 260-261, 263, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладання арешту на3/5частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 20 жовтня 2005 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда