ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1224/20 Справа № 209/2226/16 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О.О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року

по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство Мегабанк, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи (далі ТОВ Кредитні ініціативи) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство Мегабанк (далі ПАТ Мегабанк) про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 17.12.2012 року між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ТОВ Кредитні ініціативи укладений договір відступлення прав вимоги, за умовами якого останній набув усі права вимоги по кредитному договору № 865-22/07, укладеному 08.09.2007 року між банком та ОСОБА_1 , за умовами якого останній отримав кредит в сумі 22 000,00 доларів США. Зазначав, що боржник неналежно виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 01.04.2016 року має заборгованість, а саме: за кредитом 20 642,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 541 196,37 грн.; за процентами 21 326,67 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 559 147,20 грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом 20 642,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 541 196,37 грн. та за процентами 21 326,67 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 559 147,20 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.11.2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вже існує судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, позивач не надав суду належних і допустимих доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги до нього за договором від 17.12.2012 року, а також інших доказів набуття ним як фактором права на стягнення заборгованості саме за зобов`язаннями відповідача. Матеріали справи не містять обґрунтованого розрахунку заборгованості. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування наслідків якого заявлено відповідачем.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року апеляційну скаргу ТОВ Кредитні ініціативи задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.11.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Кредитні ініціативи заборгованість за кредитним договором № 865-22/07 від 08.09.2007 року станом на 01.04.2016 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 541 196,37 грн. та по процентам в розмірі 559 147,20 грн., а всього 1 100 343,57 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском строку позовної давності, районний суд не врахував положення пункту 6.9 кредитного договору, якими строк позовної давності сторонами визначено тривалістю в десять років. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Погашення заборгованості за кредитним договором не відбулося, отже зобов`язання відповідача за кредитним договором не припинилось, право вимоги про сплату тіла кредиту та процентів залишилося дійсним і підлягає судовому захисту. Окрім того, факт невиконання позичальником основного зобов`язання відповідачем не оспорюється, а неповідомлення про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту.

Постановою Верховного Суду від 18.09.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Кредитні ініціативи заборгованості по процентах в розмірі 559 147,20 грн. скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року залишено без змін.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає перегляду апеляційним судом лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ТОВ Кредитні ініціативи, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 08.09.2007 року між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_1 укладений кредитний договір за № 865-22/07, за умовами якого останній отримав грошові кошти в сумі 22 000,00 доларів США, на умовах, визначених договором, на строк до 05.09.2027 року (а.с.6-14).

24 червня 2008 року між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_1 укладений договір № 1 про внесення змін до кредитного договору № 865-22/2007 від 08.09.2007 року, зокрема внесені зміни до пункту 2.4 розділу 2, пункту 5.2.1 розділу 5 договору (а.с.15).

25 червня 2009 року укладений договір № 1/2 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 865-22/2007 від 08.09.2007 року (а.с.16).

17 грудня 2012 року між ТОВ Кредитні ініціативи та ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого первинний кредитор передає, а новий кредитор приймає кредитний портфель, унаслідок якого новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальника належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань (а.с.22-32).

ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконував, в результаті чого станом на 01.04.2016 року має заборгованість, яка за розрахунками позивача складається із заборгованості за кредитом 20 642,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 541 196,37 грн., та процентам 21 326,67 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 559 147,20 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.06.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 259 441,91 грн., звернуто стягнення на квартиру по АДРЕСА_1 , загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. шляхом реалізації через прилюдні торги в рамках виконавчого провадження за початковою ціною, яка буде визначена згідно статті 43 Закону України Про іпотеку (а.с.86-88).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності, прийшовши до висновку, що вже існує судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, позивач не надав суду належних і допустимих доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги до нього за договором від 17.12.2012 року, а також інших доказів набуття ним як фактором права на стягнення заборгованості саме за зобов`язаннями відповідача. Матеріали справи не містять обґрунтованого розрахунку заборгованості. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування наслідків якого заявлено відповідачем.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію, зміст якої зводиться до того, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав (виконав не у повному обсязі), відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця у цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Аналогічні норми закріпленні у статті 81 чинного ЦПК України.

Як установлено судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.06.2013 року у справі № 409/5827/12 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на 23.07.2012 року в розмірі 259 441,91 грн. (заборгованість за кредитом 20 642,00 доларів США та 8 794,03 доларів США і 184,01 доларів США заборгованість по процентах) звернуто стягнення на квартиру по АДРЕСА_1 із реалізацією через прилюдні торги в рамках виконавчого провадження за початковою ціною, яка буде визначена згідно статті 43 Закону України Про іпотеку.

Таким чином, у зв`язку зі зверненням кредитора до суду з позовом у справі № 409/5827/12 змінився строк виконання основного зобов`язання та припинилось право кредитора на нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Провадження у справі № 409/5827/12 було відкрито ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.10.2012 року, а тому новий кредитор має право на нарахування відсотків за користування кредитними коштами згідно умов кредитного договору за період з 23.07.2012 року по 10.10.2012 року.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору № 865-22/07 станом на 01.04.2016 року містить розрахунок заборгованості по відсоткам, починаючи з 17.12.2012 року, детальний розрахунок заборгованості по процентах за період липень-жовтень 2012 року позивачем не було надано.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2019 року витребувано у ТОВ Кредитні ініціативи деталізований розрахунок заборгованості по процентам за період з 23.07.2012 року по 10.10.2012 року за кредитним договором № 865-22/07 від 08.09.2007 року.

На виконання вказаної ухвали, ТОВ Кредитні ініціативи надано розрахунок заборгованості по відсоткам за спірним кредитним договором за період з 23.07.2012 року по 10.10.2012 року, з якого вбачається, що заборгованість станом на 17.12.2012 року становить 776,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.12.2012 року еквівалентно 6 203,60 грн.

Таким чином, у зв`язку зі зверненням кредитора до суду з позовом у справі № 409/5827/12, колегія суддів приходить до висновку, що проценти за користування кредитом підлягають стягненню саме за період з 23.07.2012 року по 10.10.2012 року в розмірі 776,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.12.2012 року еквівалентно 6 203,60 грн.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за кредитним договором підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про часткове задоволення позовних вимог. В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за кредитним договором слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за кредитним договором скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство Мегабанк, про стягнення заборгованості по процентах за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи заборгованість по процентах за кредитним договором № 865-22/07 від 08 вересня 2007 року за період з 23 липня 2012 року по 10 жовтня 2012 року станом на 17 грудня 2012 року в розмірі 776,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17 грудня 2012 року еквівалентно 6 203,60 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за кредитним договором відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко