Справа № 0417/2-3193/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Позов обґрунтовано тим, що між сторонами було укладено Договір № K3S0AK22829598 від 08.02.2008 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 23566,72 долари США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік та з кінцевим терміном повернення - 07.02.2013 року.

З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між сторонами було укладено 08.02.2008 року Договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідач передав у заставу автомобіль Chevrolet модель: EPIKA LA69L, 2007 року, тип: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного зобов`язання, позивач просить суд звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вищевказаного автомобіля, а також стягнути з відповідача 200 грн., 1950 грн. витрат на правову допомогу.

До початку судового засідання позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач також свого права на участь у судовому засіданні не використав. Представник відповідача звернувся до суду із заявою, в якій проти задоволення позову заперечував. До суду звернувся із вимогою про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитно-заставний договір № K3S0AK22829598. (а.с. 18)

Відповідно до умов вищевказаного Договору Банк надає відповідачу кредит у розмірі 23566,72 долари США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік та з кінцевим терміном повернення - 07.02.2013 року.

З метою забезпечення належного виконання відповідачем умов кредитного зобов`язання, сторони погодили заставу рухомого майна, а саме згідно п. 17.9 Кредитно-заставний договір № K3S0AK22829598 предметом застави є автомобіль Skoda Superb Classic 1.8, 2008 року випуску, кузов: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 . (а.с. 34)

В матеріалах справи міститься інший кредитний договір від 21.05.2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , згідно умов якого позивач передав у заставу автомобіль Chevrolet модель: EPIKA LA69L, 2007 року, тип: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . (а.с. 107-109)

Відтак, наразі позивач просить суд звернути стягнення на предмет застави у виді автомобіля Chevrolet модель: EPIKA LA69L, 2007 року, тип: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який не був предметом Кредитно-заставного договору № K3S0AK22829598, в межах якого вирішується спір.

Крім того, відповідно до Довідки від 29.01.2020 року наданої ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованості по кредитному договору № K3S0AK22829598 від 08.02.2008 року немає. Дата закриття кредиту - 08.04.2019 року.

Спірні правовідносини, що виникли, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про заставу».

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачає, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. (частина 7 ст. 20 Закону України «Про заставу»)

Частина 1 ст. 26 Закону України «Про заставу» передбачає, що заставодавець має право в будь-який час до моменту реалізації предмета застави припинити звернення стягнення на заставлене майно виконанням забезпеченого заставою зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про заставу» застава припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позивачем не було доведено позовні вимоги.

З огляду на те, що зобов`язання, яке було забезпечене заставою майна, є наразі виконаним, кредит є погашеним, правові підстави для звернення стягнення на заставлене майно наразі відсутні.

Більше того, позивачем ставиться питання про звернення стягнення на майно, яке не є предметом застави за Кредитно-заставним договором № K3S0AK22829598 від 08.02.2008 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко